הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 127, 2001-06-12 13:30

יעל דיין: זו השנה התשיעית נדמה לי שאנחנו מתכנסים כאן באירועי יום הגאווה.

יעל דיין: אנחנו כבר לא עוסקים בנוסטלגיה עצמית ואנחנו לא חוזרים אחורנית כדי לומר איך זה היה אז ותראו איך גדלנו, איך התפתחנו ואיך השתנינו אלא אנחנו עושים דבר שאולי הוא לא לשביעות רצון כולם כאשר בשעתו אדיר שטיינר ואני הגדרנו את זה כבנליזציה של הנושא.

יעל דיין: מבחינתי, וזה לא לשביעות רצון כולם, בנליזציה של נושא כלשהו אומרת מצד אחד שהנושא הופך להיות לטבעי, לבנאלי, למקובל, למובן מאליו.

יעל דיין: מצד שני אנחנו לא נפרדים מהמאבק, לא נפרדים מרדיפה ולחימה על דברים נוספים, התבטאויות נוספות וכיבוש מקום נוסף מעבר לזה שהוקצה לנו במקור.

יעל דיין: אם כל שנה אנחנו מציינים הישגים ממש רבים בנושא זכויות הומוסקסואלים, לסביות, בי-סקסואלים וטרנסגנדרים, אנחנו רואים את חצי הכוס הריקה וזה טבעו של הבית הזה שהוא בית שצריך לקדם זכויות ולא לשבת על זרי דפנה.

יעל דיין: כמה נושאים שהופכים להיות מובנים מאליהם, עדיין הדרך ארוכה כדי באמת לממש את נושא הזכויות ואת נושא השוויון.

יעל דיין: כמובן שנמצאים אתנו ראשי, מנהיגי, מזכירי ומזכ"לי הקהילה הוותיקים ואני מאוד שמחה לראות מספר גדול של פנים צעירות.

יעל דיין: השנה הגדרנו את הנושא – ואולי זה קצת מסורבל – כאהבה שווה, זוגיות בקהילה ההומו-לסבית, ה-בי והטרנס.

יעל דיין: כשאנחנו אומרים אהבה שווה, כמובן הכוונה היא שהאהבה שווה לאהבות אצל התרו-סקסואלים.

יעל דיין: אנחנו כמובן מקשרים את הזוגיות עם האהבה וכמובן אנחנו אומרים שמה שלא שווה עדיין אלה זכויות לבני זוג וזה קיים במישורים שונים של מאמצים להגיע לשוויון הזה.

יעל דיין: אני מודה לחברי הכנסת המשתתפים.

יעל דיין: מיותר לציין שיש חברי כנסת שבאופן טבעי מקומם כאן אבל נבצר מהם להגיע היום מאחר שיש להם אירועים אחרים שמתקיימים ברגע זה.

יעל דיין: אני רוצה לסטות קצת מההצעה השגרתית שהוצעה לי כאן לסדר הדוברים.

יעל דיין: כולם ידברו אבל אני הייתי רוצה בכל-זאת לשים את הדגש – מלבד התבטאויות של חברינו חברי הכנסת – על ההתבטאות היותר אישית ביחס לזוגיות ואהבה.

יעל דיין: אני אתן אפשרות לצד האקדמי להתבטא יותר כאשר הצד הזה מדבר על הצורך במיסוד הזוגיות, על מיסוד הזוגיות כנדבך המרכזי האחרון בקבלת החברה את ההומו-סקסואלים .

יעל דיין: לצורך זה אני אבקש את אחד הזוגות - ויהיו כאן בהמשך כמה מתנדבים שיגיעו מאוחר יותר - לתאר את הסיפור האישי שלהם.

אריאל: היה מאבק מאוד קשה בעיקר מול ההורים, מאבק שעדיין נמשך, וגם מול הסביבה, מול חברים וחברות שלנו שהכירו אותנו לפני ותהו מה פתאום אנחנו זוג, פתאום אתן ביחד, ובכלל הייתם סתם בחבר'ה הסטרייטים הרגילים, אבל זה היה שווה כל רגע כי היא אישה נפלאה ונהדרת.

אדיר שטיינר: היום אני כבר חמש וחצי שנים חי עם בן זוג ואני יצאתי למאבק חדש והפעם במשרד האוצר, ושוב גליתי שהאהבה שלנו, האהבה שלי, היא עדיין לא שווה.

אדיר שטיינר: אני ובן-זוגי החלטנו במסגרת מיסוד הקשר גם למסד את הנכסים שלנו ולרשום את הדירה שלי על-שמו של בן-זוגי, שזה אקט לדעתי טבעי שכל זוג התרו-סקסואלי שחפץ לעשות כך נהנה מההטבות שהמדינה נותנת בהן פטור ממס רכישה ופטור ממס שבח, נתקלתי לתדהמתי בגישה של משרד האוצר שאומרת שהאהבה שלך לא שווה, האהבה שלך לא מאפשרת רישום של דירה במשותף על-שם בן הזוג שלך ואתה מתבקש לשלם שמונים אלף שקלים כדי שתוכל לבצע את הרישום הזה כעסקת מכירת דירה לכל דבר ועניין.

אדיר שטיינר: עכשיו האגודה לזכויות האזרח, עורך-דין דן יקיר, מייצג אותי בהליך משפטי כנגד מס שבח ואני מקווה שגם במאבק הזה אני אצליח לשכנע את מערכת המשפט, גם אם יהיה צורך להגיע לבית-המשפט העליון, שהאהבה שלי שווה לא פחות מהאהבה של כל אחד אחר ושאין שום סיבה להטיל עליי ועל בן-זוגי מעמסה כספית בלתי נסבלת כדי למסד באופן שלם את האהבה שלנו.

יוסף לפיד: אמרה יושבת-הראש שיש קצת שגרה וחזרה לאותם הנאומים , לאותם הטקסים ולאותן צורות התבטאות אבל בשגרה הזו יש הישג גדול מאוד.

יוסף לפיד: עצם העובדה שפעם התכנסות כזו בכנסת עוררה תשומת לב רבה וגרמה לוויכוחים סוערים ולמחאות מאוד תקיפות, והיום זה חלק משגרת חייה של הכנסת, זה בפני עצמו הישג גדול מאוד.

יוסף לפיד: מבחינת הכנסת קודם כל הישג שלך ושל כל אלה שתומכים בנושא.

יוסף לפיד: אני רוצה שוב לתקוף מזווית אולי קצת אחרת נושא אחד שבו אני הופך את הקערה על-פיה ובמקום רק להביע תמיכה והסכמה בא אליכם בטענה.

יוסף לפיד: הטענה שלי היא שאתם ציבור מספיק גדול, מספיק חזק ומספיק מודע לעצמו כדי שיוכל להיאבק גם על דברים שלא נוגעים בו במישרין ובאופן מיידי.

יוסף לפיד: אני אומר שבמישור הפילוסופי אתם לא תשיגו שוויון מלא להומו-לסבים עד שזאת לא תהיה חברה שוויונית בכללותה.

יוסף לפיד: לא מתקבל על הדעת שלנו תהיה פה חברה לא שוויונית, אבל בתוך החברה הלא-שוויונית דווקא להומו-לסבים יהיה שוויון מלא.

יוסף לפיד: יותר כל, זה נוגע לנושא הנישואין.

יוסף לפיד: אני חושב שכבר אמרתי לכם שנפלה הצעת חוק שאני הצעתי להכרה במעמד של זוגות הומו-לסבים והשוואה לזוגות התרו-סקסואלים, אבל במדינת ישראל גם לזוגות התרו-סקסואלים אין שוויון זכויות.

יוסף לפיד: היום דנה ועדת חוקה חוק ומשפט בנושא זה ובארץ יש אפליות קשות מאוד בנושא ההתרו-סקסואלים.

יוסף לפיד: בני דתות שונות לא יכולים להינשא כאן, רבנים רפורמים לא יכולים להשיא וכולי.

יוסף לפיד: כיצד אפשר לצפות לכך שהממסד שהוא משופע בנציגים של ממש כוחות החושך, שהממסד הזה ידלג על הדבר המאוד שגרתי של זוגות התרו-סקסואלים, לא יעשה ביניהם שוויון אבל יגיד ששוויון עם ההומואים כן נעשה.

יוסף לפיד: זה לא יהיה.

יוסף לפיד: לכן רק לדרוש ולבקש ולומר שלנו מגיע, זה לא מספיק.

יוסף לפיד: אני אומר שהציבור שלכם חייב להצטרף לאלה שנלחמים כדי שבענייני הזוגות בפרט אבל בכלל החברה הישראלית תהיה חברה שוויונית.

יוסף לפיד: כמו קאטו הזקן אני בא לומר לכם שכל עוד הדתיים והחרדים ישלטו במדינה הזו, לא יהיה שוויון לא להתרו-סקסואלים, לא להומואים וללסביות ולא לחברה הישראלית.

יוסף לפיד: לכן אני מברך אתכם ואני מבטיח לכם שסיעת שינוי – ויושבת כאן חברת הכנסת נאות ויושב כאן חבר הכנסת פריצקי - תיאבק למען הזכויות שלכם באופן בלתי מסויג.

יוסף לפיד: אנחנו יודעים שבזה נהיה שותפים של מרצ ונהיה שותפים למקצת חברי מפלגת העבודה ובזה בערך מסתיימת הרשימה.

יוסף לפיד: אני קורא לכם, תעזרו לנו לנהל את המאבק היותר רחב, היותר גדול, היותר מקיף של המסגרות שמאיימות על הזכויות שלכם לא פחות מהדעות הקדומות המוכרות לכולנו.

יוסף לפיד: אני מציע את השותפות שלנו ואני קורא לשותפות שלכם.

יעל דיין: אמר חבר הכנסת לפיד, ואני מצטרפת אליו, שהמאבק הוא לא רק בקטע שלכם אלא המאבק הוא מאבק כללי ולכן אנחנו שותפים.

יעל דיין: לא הייתם רוצים להצר את צעדינו וגם אנחנו רוצים להרחיב את המאבקים שלכם ולהיות שותפים ביותר מדבר אחד.

איתי פנקס: הייתי רוצה לומר כמה מלים לגבי השנה האחרונה.

איתי פנקס: נפגשנו כאן לפני כמה חודשים, במרץ, אז חגגנו 25 שנה לאגודה, עשור לעשירון ושנתיים לבית הפתוח.

איתי פנקס: במשך השנה האחרונה קרו דברים מאוד גדולים מחוץ לתל-אביב וחברת הכנסת דיין הזכירה זאת.

איתי פנקס: הגיעו אנשים מסניף באר-שבע שסיפרו על האירועים שלהם וחנוכת הבית שלהם תתקיים בשבוע הבא.

איתי פנקס: אני מזכיר את קריית שמונה, פתח-תקווה, אילת, כאשר במקומות האלה כבר התחילו פעילויות גם לקראת יום הגאווה וגם פעילות שתהיה פעילות שוטפת ואני חושב שזה מאוד חשוב לאנשים שלא רוצים או לא יכולים לצאת מהפריפריה ושם חייהם.

איתי פנקס: האנשים האלה לא צריכים להגיע לתל-אביב לא כדי לקרוא עיתון של הקהילה ולא כדי לפגוש אנשים מהקהילה ואני חושב שזה מאוד נכון שתהיינה אפשרויות גם בערים גדולות, גם בערי שדה ובישובים קטנים יותר שהם מחוץ לתל-אביב.

איתי פנקס: יש נקודה חשובה שהייתי שם לה כותרת של שיתוף פעולה בין הארגונים.

איתי פנקס: השנה, ואני מקווה שגם בהמשך, באירועי הגאווה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הרבה יותר גדול מאשר בשנים קודמות למרות שיש חריקות כי זה לא קל והתיאום הוא מורכב אבל אני חושב שזה מאוד חשוב לכולנו גם כלפי פנים וגם כלפי חוץ ואנחנו רואים שיש ארגונים חדשים שמתווספים.

איתי פנקס: שיתוף הפעולה הזה, אני מאמין שהוא זה שיראה את הדמות היותר הרמונית של הקהילה כלפי חוץ וזה נראה לי קריטי.

איתי פנקס: נוצרה פה איזושהי קואליציה, גם בכנסת וגם מחוץ לכנסת, של ארגונים שמטפלים בנושא של מיסוד אזרחי של זוגיות ולקואליציה הזאת הארגונים שלנו לא הוזמנה, הקהילה לא הוזמנה במקור.

איתי פנקס: אני יוצא בקריאה לאוהדים שלנו, עם או בלי מרכאות, אנשים שמאוד בעד אבל, תמיד יש להם איזשהו אבל, כי צריך להבין שלהשאיר קבוצה כזו או אחרת בחוץ כל פעם שזה מסתדר יותר מבחינה פוליטית, זה לא יביא ליותר.

איתי פנקס: אמרתם פה נכון, שאי-אפשר לקבל את כל הזכויות לפני שלכולם יש את הזכויות, לפני שיש איזשהו שוויון מלא.

איתי פנקס: המחנה האזרחי בחברה הישראלית צריך ללכת ביחד ולא לחפש כל פעם את מי אפשר להוריד מהעגלה כדי להקל קצת על העומס ועל הצפיפות ולגרום לעגלה של זכויות האדם ושל החברה האזרחית להיראות יותר אסתטית.

איתי פנקס: הסיפור של אדיר מאוד מדגיש את הנקודה שהמיסוד של הזוגיות, ולא רק השוויון, הוא מאוד חיוני מכיוון שאותם פקידי אוצר אומרים נכון, שיגיעו אנשים שיטענו שהם בני זוג, אבל הם הרי לא יכולים להוכיח שהם בני זוג כי הם הרי לא יכולים להינשא, והדבר הזה בעצם מהווה עוד מחסום בנוסף למחסום הבסיסי של חוסר השוויון בחוק.

איתי פנקס: רציתי לומר תודה ליעל דיין על האכסניה, על המסורת, לומר תודה לחברים ולחברות שנמצאים כאן ובאים באופן קבוע, ושוב להביע צער על אלה שלא נמצאים ואני עושה זאת בלי עוקצנות.

איתי פנקס: זה חבל כי אנחנו מדברים כאן על דברים מאוד בסיסיים בדמות של החברה, של המדינה, וגם בדמות של הכנסת וזה פשוט הפסד לנו וגם להם.

איתי פנקס: לאותם מברכים ותומכים שהגיעו אני רוצה לומר שהרבה פעמים אנחנו נראים קצת תובעניים ודורשניים, אבל דעו שאנחנו לא לוקחים את התמיכה שלכם כמובנת מאליה למרות שאנחנו יודעים שהיא באמת מובטחת.

איתי פנקס: נקודה אישית.

איתי פנקס: אימא שלי נמצאת כאן היום וזאת הפעם הראשונה שהיא באה לאירוע כזה, כך שרציתי לומר לה תודה על היום ועל הרבה שנים טובות, וכך גם לשאר המשפחה שלי שתומכת בי גם אם היא לא נמצאת פה.

איתי פנקס: אני באמת חייב לומר שאני בר מזל בנקודה הזאת ואני יכול לומר שאף חבר, קרוב משפחה או מישהו שהייתי אתו באיזשהו קשר לא שינה את טעמו ביחס אלי בעקבות הנטייה המינית שלי ואני חושב שבהחלט צריך לברך גם על זה.

איתי פנקס: יש לנו גם משפחה דתית, בירושלים ובאשקלון, והיחס הוא באמת נעים וכמו שהיינו רוצים שיהיה לכולם כי לכולם מגיע.

יעל דיין: חבר הכנסת לפיד, ואנחנו ותיקים בקטע הזה, שמדובר ב-מרצ, בשינוי, שותפות של

יעל דיין: קשה לומר שאנחנו יכולים לראות כאן שותפים מהימין וזה לא בגלל שלא נעשה מאמץ.

יעל דיין: אם למישהו יש מחשבות, לא כל כך מדוע זה קורה אלא באמת האם יש שם אנשים ואנחנו לא פונים אליהם נכון, או האם אנחנו נראים – אנחנו השמאל, או המרכז שמאלה – כמנכסים את הנושא בצורה כזו שאנחנו מרחיקים אותם.

יעל דיין: אני חייבת לומר שבבית הזה הדלת כמובן פתוחה בפני כולם.

יעל דיין: אני קוראת מכאן לאנשי הליכוד שבשיחות אישיות אומרים לכולנו שהם מזדהים ותומכים וכמובן הם לא נגד.

יעל דיין: אני חושבת שגם הם יכולים לצאת מהארון.

ענת מאור: אני מבינה שהפעם ממש לראשונה יש פעילות של גאווה ישראלית-פלשתינאית ולדעתי זה סימן מאוד חשוב ואני מברכת עליו.

ענת מאור: אני חושבת שלא צריך להטיף לאנשי הקהילה ההומו-לסבית והאחרת ולומר להם שהם צריכים להיות מעורבים במאבקים אחרים.

ענת מאור: אנחנו נמצאים אתכם בשטח הזה לאורך השנים ואנחנו יודעים שאתם שם.

ענת מאור: אני רוצה לציין שהבחירה בנושא המאבק על הזכות להורות, למשפחה, לזוגיות זה נושא מאוד חשוב.

ענת מאור: כרגיל בית-המשפט מסייע לנו רבות וצריך לברך על כך כאשר ניתנו שתי פסיקות לגבי לסביות שהקימו משפחה ואנחנו רואים בזה הישג אדיר למרות הניסיון של שר הפנים רק לאחרונה לבטל את ההישג הזה.

ענת מאור: אני לא מציעה שנהפוך את נושא החקיקה לזירה, אבל נדמה לי שכל חקיקה שמקדמת נישואין אזרחיים או פתרונות נוספים, יש בה גם קידום של זכויות הומו-סקסואליים ולסביות ואני מציעה שנמשיך לדון בזה.

ענת מאור: אני חושבת שלגבי החתמה על עצומות ומיד לחייב בזה, יכול להיות שאנחנו טועים אבל יכול להיות שאתם טועים, צריך להמשיך לדון ולבדוק את זה.

ענת מאור: הנושא של זכות להורות ומשפחתיות הוא חלק מן המאבק המאוד חשוב בנוסף לדברים רבים אחרים שעסקנו בהם ואנחנו גם פתוחים לקידום חקיקה נוספת.

ענת מאור: אנחנו יודעים שהדברים הם לא שחור-לבן בהרבה מאוד תחומים ואני מציעה שנבחן מה באמת בולם קידום ומה אפשר לעשות ביחד.

ענת מאור: הרבה ברכות ואנחנו אתכם.

אסף בן-רף: בחברה, כמו בחברה, ישנם חוקים שונים המאפשרים לה להתקיים בתור חברה.

אסף בן-רף: במהלך השנים לכל אורך ההיסטוריה הראו חברות שונות בכל רחבי העולם את עליונותו של חוק אחד העולה ונובע בכל מקרה של אי-סדר, אי-ביטחון, אי-יציבות.

אסף בן-רף: חוק זה עליו אני מדבר הנו חוק הג'ונגל, אכול או היאכל.

אסף בן-רף: חוק זה מתפקד לצערנו כברירת המחדל של כל חברה באשר היא, דבר הנובע אך ורק מטבעו של האדם.

אסף בן-רף: כבר אמר איש חכם לפניי "ומותר האדם מן הבהמה אין".

אסף בן-רף: לפי חוק הג'ונגל יש הכרח בהימצאותו של החלש.

אסף בן-רף: החלש חיוני להישרדותו של החזק.

אסף בן-רף: תמיד יתנכלו אל החלש, השונה, המיעוט.

אסף בן-רף: האדם בתור אדם נמדד בעצם יכולתו להתעלות מעל קרבתו למוצאו, מעל הדחף החייתי הקדמוני שבו וכך גם נמדדת חברה בתור חברה וזה בדיוק מה שמבדיל חברה מחברה מתוקנת.

אסף בן-רף: לפני כששים שנה הגיע לשיאו מימושו של חוק הג'ונגל.

אסף בן-רף: שנאה מרוכזת כלפי מיעוט תוך הכוונה ממוקדת דרך חינוך, דרך אמצעי תקשורת וכיוצא בזאת הסתיימה ברצח עם של אותו המיעוט שנפל חלל, יותר נכון ששה מיליון חללים.

אסף בן-רף: שואה נוספת תקרה ביום שנאמר שבימינו כבר לא יכולה לקרות שואה נוספת.

אסף בן-רף: שאננות היא האויב מספר אחד של החברה ואינני מדבר בהכרח על שואה מצד גויים דווקא.

אסף בן-רף: לצערי אנשים רבים מדיי, אף אנשים מלומדים המכירים את השואה על בוריה, מגלים בדו-פרצופיות מוחלטת יחס מפלה לעומת מיעוטים אחרים.

אסף בן-רף: ביום זה באנו אנו ההומוסקסואלים, הלסביות, הבי סקסואלים והטרנסג'נדרים לתבוע מן החברה את זכויותינו.

אסף בן-רף: אנו תובעים אותן בשמנו, בשם זכותנו הטבעית למימוש כל בני האדם נולדו שווים ולזכר כמאתיים אלף מחברי קהילתנו שהושמדו באכזריות בשואה הנוראה לצד מיעוטים אחרים כמובן, היהודים, הצוענים ועוד, על-ידי החיה הנאצית.

אסף בן-רף: נקודתי כאן היא שאנשים נרתעים מאנטישמיות, הם מגנים אותה בפה מלא אולם במה בעצם שונה אנטישמיות מהומופוביה?

אסף בן-רף: האם אפשר לתת ציון לחומרתו של רקע לשנאת מיעוט זה או אחר?

אסף בן-רף: האם ניתן להעדיף שנאה על רקע מיעוטי זו או אחרת?

אסף בן-רף: אכן הדבר נשגב מבינתי.

אסף בן-רף: הומופוביה היא מחלה, מחלה המוכרת יותר בשמה העברי בורות.

אסף בן-רף: בורות הנובעת ללא צל של ספק מחינוך לקוי של דורות, גורמת כיום לאפליה חמורה של קהילתנו הן מבחינת החוק והן מבחינת יחס החברה אלינו כמיעוט בחיי היום יום.

אסף בן-רף: הדעות הקדומות המיוחסות להומוסקסואלים הנן רבות ביותר ובעקבותיהן הרתיעה אותה אנו חשים בכל צעד ושעל.

אסף בן-רף: אף בעצם העובדה שעלינו לצאת מן הארון נגלית כאן אפליה עמוקה.

אסף בן-רף: הרתיעה ממיעוט לא כל כך מועט זה יוצרת מצב שאין אנו יכולים עקב כך לממש את זכויותינו הטבעיות כבני אדם מן השורה.

אסף בן-רף: מדוע אין ביכולתו של זוג מבני אותו המין לכרות ברית אהבה כפי שעושים ההתרו-סקסואלים?

אסף בן-רף: מדוע אין מוכר זוג חד-מיני על-ידי החוק כזוג לכל דבר?

אסף בן-רף: האם יש נחיתות כלשהי בנטיותינו?

אסף בן-רף: חברי כנסת נכבדים, אני קורא לכל בעלי ההשפעה קומו והרימו קול למען המיעוט שקולו מושתק, פעלו ביחד אתנו למיגור הבורות בקרב הציבור הישראלי ולייסוד חברה מתוקנת ומדינה השווה לכל אזרחיה.

אסף בן-רף: כידוע ישנה דרך פעולה אחת בלבד להשגת מטרה זו והיא חינוך.

יהודית נאות: אני גם מסכימה שרוב הבעיות ואי-השוויון מתמצה היום במאבק שכולם פה שותפים לו.

יהודית נאות: אם נגיע ליום שבו הכנסת תכיר בחוק נישואין אזרחיים ולכולם, חלק גדול מהבעיות תיפתרנה.

יהודית נאות: לפני שמונה שנים יעל דיין הגיע לחיפה כשהיא נסערת ורתמה אותי - עת הייתי סגנית ראש עיר צעירה בתפקיד בחיפה - לנושא הקהילה בחיפה.

יהודית נאות: באותם ימים, אני רוצה להזכיר, השוטרים עדיין רדפו את חברי הקהילה בגן הזיכרון בחיפה.

יהודית נאות: לחברת הכנסת מאור, זה נכון שלפני שנתיים נפגשנו באירוע הגאווה, אבל זה לא היה האירוע הראשון.

יהודית נאות: נכון להיום בעיר חיפה יש מקום לקהילה להתכנס בו והיינו יחד בחנוכת הבית, יש קו לבן, ואני כן חושבת שלפחות מה שאת עשית, דרך חברותך במפלגת העבודה והפחד של מצנע ממך, עם התרומה הזעירה שלי, בחיפה במובנים רבים הקהילה היא חלק אינטגרלי מהעיר.

יהודית נאות: תמיד לקראת שבוע הגאווה אני רוצה לראות מה יאמר הממסד הדתי כשנותנים את רחבת הסינימטק או כשנותנים את גן האם, אבל הדיבורים הולכים ונחלשים ואני רואה בזה הישג.

יהודית נאות: נכון שיש הרבה מה לעשות עוד, אבל יש גם במה להתגאות ואנחנו עוסקים בגאווה.

יהודית נאות: ככל שאני חשה, ויש לי קצת פרספקטיבה, חלפו הימים שאנשים נאורים הגדירו הומוסקסואליות או לסביות או טרנס כסטייה.

יהודית נאות: אני הייתי רוצה להציע לנו שהגיע היום שדווקא את ההומופוביה עליה דיברת, נגדיר אותה כסטייה.

יהודית נאות: אני רוצה לומר שאלה שלוקים בה, הם צריכים לא רק טיפול נפשי, ואני חושבת שהם זקוקים לשיקום, אלא הם זקוקים לחינוך ואני חושבת שאכן צריך לעזור להם ולשחרר אותם מחרדותיהם והבעיה היא חרדה עמוקה וגם אמונה תפלה.

יהודית נאות: אני חושבת שמעבר לעובדה שאנחנו צריכים להגיש הצעות חוק, יש לנו תפקיד והוא לחנך.

יהודית נאות: קיום יום גאווה, אני רואה בו חלק מעצם החינוך, מההתרסה ומההתייצבות, ואני רואה את עצמי חלק מהקהילה במובן הזה.

יהודית נאות: התקדמנו רבות אבל יש עוד הרבה עבודה.

יהודית נאות: תמיד אני תוהה, הרי אם כל החוקים היו מושלמים, הכנסת תצטרך להיסגר אבל מאחר שאנחנו צריכים להמשיך לקיים את מקור פרנסתנו, בכל חוק שאנחנו מציעים בחפזוננו יש בו טעויות ולקויות ולכן אני חושבת שהמלאכה עוד לא תמה.

יהודית נאות: מעבר לחינוך אני חושבת שתפקידנו לעמוד כחומה בצורה נגד אלה, ואני מונה כמה וכמה נבחרי ציבור בכנסת הנוכחית, שמילות הארס שלהם מכפישות ציבור שלם שבעיני הם אזרחים שווי זכויות בכל המובנים.

יהודית נאות: אנחנו עוסקים באהבה ותרשי לי לסטות במידה מסוימת לאהבת הורים.

יהודית נאות: אני רוצה לדבר אל אותם הורים שבאהבתם משמשים דוגמה והצטרפו למאבק של הקהילה כחלק ממשפחה ואהבה.

יהודית נאות: אני מסתכלת לכיוון שלכם כי לפחות שליש מההורים אני מכירה ומוקירה מאוד ואני רוצה לומר שמי ייתן ואהבת כל ההורים תהיה כמו אהבתכם שלכם.

אייל גרוס: אני אתייחס לנושא של זוגיות ואעשה זאת בכמה מבזקים.

אייל גרוס: אני לא אחזור על כל ההיסטוריה שמוכרת לרוב היושבים כאן, ההיסטוריה של ההתפתחויות המשפטיות בנושא הזה אבל אני אומר שכיום המצב הוא שעדיין נושא ההכרה בזוגות מאותו מין מבחינה משפטית נמצא במצב עמום של הכרה חלקית ויש מקומות נקודתיים בהם היו הישגים אבל לא הכרה מלאה.

אייל גרוס: כמובן ההכרה הבולטת ביותר היא בכל מה שקשור למקומות העבודה וזה בגלל פסק-דין אילוביץ', אבל בשאר המקומות עדיין ההכרה היא עמומה ואני רוצה להביא כמה דוגמאות של מקרים שהגיעו אליי בתוקף הפעילות ההתנדבותית שאני עושה כיועץ משפטי באגודה.

אייל גרוס: הדוגמאות מספרות על אנשים שנתקלו בבעיות כאשר בחלק מהמקרים הצלחנו ואני אתייחס.

אייל גרוס: מקרה אחד שהגיע אלי היה בעיני אחד העצובים.

אייל גרוס: אדם שחי עם בן-זוגו במשך שנים רבות, בן הזוג נפטר וההורים של בן הזוג גרים בחו"ל כי בן הזוג עלה ארצה.

אייל גרוס: אותו אדם היה צריך תעודת פטירה לדברים הכי בסיסיים כמו ביטוח, להעביר את שם המנוי בכבלים וכולי.

אייל גרוס: לצורך זה הוא הלך למשרד הפנים בעיר מגוריו ושם אמרו לו שנותנים רק לקרובי משפחה מדרגה ראשונה אבל קרובי המשפחה גרים בחו"ל.

אייל גרוס: היה אמנם אפשר להחתים אותם על ייפוי-כוח אבל זה היה מאוד מסובך לעשות זאת, מה גם שכדי לקבל ייפוי-כוח היה צריך ללכת לקונסוליה הישראלית בעיר מגורם בחו"ל וזאת הייתה סגורה בגלל הפגנות של פלשתינאים לרגל האינתיפאדה.

אייל גרוס: פנינו למשרד הפנים, הסברנו שהוא היה בן זוגו במשך שנים רבות והוא קרוב משפחתו היחידי בארץ ואני חייב לומר שמשרד הפנים תוך זמן קצר נענה לפנייתנו ושלח את תעודת הפטירה.

אייל גרוס: לי זה היה עצוב שברגע של מוות של בן-זוג שאתו הוא גר כל כך הרבה שנים הוא היה צריך בכלל להתמודד עם זה, אבל זה ממחיש את אי-ההכרה, זה ממחיש גם את הסוף הטוב שהוא קיבל, אבל זה ממחיש עד כמה בלי הכרה מוסדרת בכל התחומים בעצם הבעיות האלה קיימות וימשיכו להתקיים.

אייל גרוס: מקרים אחרים רבים שהמשכנו לטפל בהם הם מקרים של אנשים שיש להם בני זוג לא ישראלים וגם בנושא זה יש התקדמות.

אייל גרוס: בעבר לחבר הכנסת פריצקי יצא לטפל בנושא ולעוד חברי כנסת ואכן יש התקדמות מסוימת של משרד הפנים להכרה לצורך מעמד בישראל של בני זוג מאותו מין.

אייל גרוס: לדעתנו ההכרה עדיין לא שוויונית ומספקת, אבל יש התקדמות.

אייל גרוס: מקרה נוסף שהגיע וממחיש הרבה בעיות, מקרה של אדם שבן-זוגו נפטר וכאן אנחנו רואים חלק מהבעייתיות בהכרה בזוגיות של בני זוג מאותו מין מכיוון שהוא רצה זכויות מסוימות שקשורות לביטוח לאומי לזכויות שאירים, ומעבר לכל הבעיות החוקיות, ומה היה קורה אם ביטוח לאומי היה מסרב והיינו מגיעים לבית-משפט, הייתה שם שאלה שלא היה את כל המודל שקיים כאשר יש זוג נשוי וכאשר ישנו זוג נשוי הרבה פעמים מן הסתם הם גרים בדירה משותפת, לפעמים היא תירכש במעמד ההורים, אבל שם, בגלל שבן הזוג היה בארון כלפי הוריו, הם גרו בדירות נפרדות כדי שההורים לא ידעו.

אייל גרוס: הייתה גם תקופה שהם נפרדו וחזרו.

אייל גרוס: בקיצור, הם לא חיו לפי המודל אלא הם חיו בדירות נפרדות אבל הם היו זוג שאהב, ואנחנו חששנו שאם נלך עם המקרה הזה לבית-המשפט יהיה לנו מאוד קשה להוכיח כי יאמרו שהם לא היו זוג לפי המודל וזה מראה עד כמה המודל הוא עדיין המודל המקובל של נישואין וזאת כל מיני סיבות, בין סיבות רעות של ארון או בין סיבות טובות של כל מיני מודלים אחרים של זוגיות.

אייל גרוס: יתכן שבני זוג לא יתאימו למודל הזה ואז הם לא יגורו ביחד, אולי הם לא יהיו מונוגמים, הם לא יתאימו לסטנדרט מסוים ואז יקשה עליהם לקבל את הזכויות וזה מראה את הבעיה.

אייל גרוס: בעיה שלמרבה הצער בשנים האחרונות עלתה על סדר היום זו בעיה של אלימות בין בני זוג.

אייל גרוס: היו מקרים בעבר וגם בעבר הלא כל כך רחוק שבית-הדין לענייני משפחה נתן צו הרחקה לפי חוק הגנה על המשפחה, חוק למניעת אלימות במשפחה לבני זוג מאותו מין, ואני מצטער שהבעיה הזו קיימת אבל גם היא מראה - שוב הצלחנו בצורות נקודתיות לפתור את הבעיות האלה על-ידי עורכי-דין שטיפלו בתיקים - שעדיין חסרה הכרה רחבה.

אייל גרוס: שני דברים ברמה יותר עקרונית.

אייל גרוס: בהרבה מקרים אני מקבל פניות של אנשים שיש להם בעיה עם אפליה בין אם בנושא משרד הפנים עם הגירה, בין במקום העבודה, ואני אומר להם מה הם צריכים לעשות וכי אפשר להגיע להישגים מאחר שיש חוקים שיעזרו להם.

אייל גרוס: בתשובה הם אומרים שלא יודעים עליהם בעבודה או אלה לא יודעים עליהם.

אייל גרוס: נושא הנוכחות בארון עדיין מרכזית מאוד בחיינו והארון לא נעלם ולא הלך אלא מעצב עדיין את החיים של אנשים רבים.

אייל גרוס: זה מראה כמה המאבק על להיראות הוא הראשון והוא החשוב עוד לפני מאבק על זכות ספציפית זו או אחרת.

אייל גרוס: יש זכויות ואנשים פוחדים לתבוע אותן, וזה קורה המון.

אייל גרוס: כיום יש הרבה מאוד פורומים בכל מיני מקומות שעוסקים בכל מיני הצעות אלטרנטיביות ליחסי דתיים-חילוניים, לרבות נישואין אזרחיים.

אייל גרוס: אני חושב שזה חשוב שבכל הפורומים והמקומות האלה ישמעו גם את האינטרסים והנושאים של הקהילה ההומו-לסבית ואת הצרכים שלה כאשר מנסחים חוקים והצעות שונות לזוגיות, כפי שבזמנו ביילין הציע לא לשכוח את הזוגות מאותו מין, כי אם יעשו את זה בלי לכלול אותנו, לא רק שמצבנו לא ישתפר אלא מצבנו ייפגע.

אייל גרוס: אם נלך לאותו כיוון כפי שהציע בזמנו ביילין לזוגיות רשומה, לשותפות רשומה שלא תכלול בני זוג מאותו מין, התוצאה תהיה שמעט הזכויות שניתנות כיום לבני זוג מאותו מין, על סמך העובדה שיש הכרה מסוימת בזוגיות לא רשומה, ילכו ויאבדו.

אייל גרוס: לכן זה מאוד חשוב לזכור את הנושא הזה.

אייל גרוס: אני רוצה לסיים במשהו שהוא על דעתי האישית בלבד ולא בתוקף תפקידי כיועץ משפטי של האגודה.

אייל גרוס: כאמור, זו עמדתי האישית אבל חשוב לי לומר אותה.

אייל גרוס: אני חושב שאנחנו צריכים – ובטח שיעל דיין היא דוגמה ומופת לכך – לזכור ולקשר את המאבקים השונים על זכויות אדם בישראל.

אייל גרוס: כל עוד אנחנו במצב של כיבוש, לא יהיה מצב של זכויות אדם טובות בישראל, לא לנו ולא לאף אחד.

יעל דיין: אני לא פותחת דיון אבל אני אומרת את הדברים כי לדעתי לא מספיק לבוא ולהגיש נייר עם רשימת חתימות כשהנייר מאוד בוטה וכופה.

יעל דיין: לא הייתי רוצה להתחייב בצורה המוצעת כאן ואני מניחה שגם חברי כנסת אחרים לא ירצו להתחייב בצורה שהיא לא תוצאה מדיון ושיקול.

יעל דיין: לכן מנהלת הוועדה תרשום לפניה שניפגש עוד לפני הפגרה, כלומר במהלך חודש יולי, במסגרת הוועדה ונדון רק בנושאי חקיקה או המשתמע מחקיקות אחרות.

יעל דיין: נדון בזה בצורה אחראית ורצינית כי אני לא רוצה שזה יהפוך ללא צורך להיות נושא למאבק בינינו.

יוסף יצחק פריצקי: אני מוכרח לומר שהדברים שאמרה אריאל על בת הזוג שלך שהיא שנונה ונחמדה, יש לנו טעם דומה מאוד בנשים.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לדבר על חבר שלי בשם שוקי ואני באתי לכאן משום שאני לא הולך למועדוני גייז משום שאני לא הולך למועדונים ואני לא יושב בבארים, כי אני לא יושב בבארים.

יוסף יצחק פריצקי: יש אנשים שהם חד-מיניים שהם בגיל שאני כבר הגעתי אליו, 45, 46, 50, שהם כבר עברו את הגיל של המועדונים והבארים וההפגנות, והם רוצים שייתנו להם לחיות במנוחה, וייתנו להם לחיות כראוי, ושיעזבו אותם בשקט, ובאמת, לא רק שהם לא מפריעים לאף אחד, אלא שהם אזרחים תורמים לחברה ולקהילה והם עובדים ומשלמים מסים.

יוסף יצחק פריצקי: הם שכנים טובים וכל הדברים הנפלאים שאפשר לומר על בני האדם אבל הממסד הישראלי מתייחס אליהם באדישות איומה ומוחלטת ומטבע הדברים הם פחות יוצאים להפגין ופחות יוצאים לצעוק.

יוסף יצחק פריצקי: מנחם שיושב כאן הוא נציג הגיל הזה ולוחם לעניין, אבל הוא הצעיר ביניהם ואני מאחל לך באמת מקרב לב עוד הרבה שנים טובות וארוכות של מאבק ובריאות.

יוסף יצחק פריצקי: תשימו לב, הם כמעט לא פה.

יוסף יצחק פריצקי: הם גם לא באים הרבה לאירועים וזה באופן הטבעי ביותר בעולם.

יוסף יצחק פריצקי: להם צריך לעזור.

יוסף יצחק פריצקי: להם צריך לעזור הכי הרבה.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, באופן הטבעי עוזרים לאלה שצועקים ואילו הם כבר צועקים פחות.

יוסף יצחק פריצקי: יש אנשים חד-מיניים גם בגיל ששים וגם בגיל 65 שיוצאים לפנסיה ורוצים את שארית החיים שנותרה להם לחיות לפי דרכם, לפי אורח חייהם ולפי נטיותיהם המיניות, והם לא ילכו להפגנות והם לא יצעקו ולא יזעקו, אבל הם רוצים לחיות ולחיות בכבוד.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שחלק מהדבר הוא באמת העניין של לחיות בכבוד, בכבוד האדם, כי אדם הוא אדם, בין אם הוא חד-מיני, בין אם הוא התרו-סקסואלי, הוא נברא בצלם ולציבור הזה אני מנסה מאוד לעזור למרות שלא מספיק מה שאני עושה ואני צריך לעשות יותר.

יוסף יצחק פריצקי: אני אשמח אם יעשו לו יותר, ותודה שבאתם.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

נעמי חזן: אני אומר את הדברים ממש בקצרה משום שאני שותפה לרוב הדברים ששמעתי עד עכשיו ואני אתרכז בשתי נקודות.

נעמי חזן: לנושא הוויכוח שמתחיל להתפתח בעניין נישואין אזרחיים, באיזה תנאים, התניות וכדומה.

נעמי חזן: אני פעלתי בשבועות האחרונים לכלול את נציגי הקהילה בפורומים שעוסקים בנישואין אלטרנטיביים, בנישואין אזרחיים.

נעמי חזן: עצם שיתוף הפורומים האלה לפי דעתי הוא חיוני גם מבחינה מקצועית גם מבחינת העלאת הרגישות של אלה שעוסקים בנושא על כל ההיבטים וזה צריך להיות נכון בשלב הזה.

נעמי חזן: הלוואי שהיינו מגיעים למצב שאנחנו יכולים לחוקק אפשרות נישואין אזרחיים במדינת ישראל, אבל לצערי הרב לא הגענו לכך.

נעמי חזן: אני מציעה שנלך ביחד וכאשר יגיע הזמן, כשיתפתח באמת ויכוח, אפשר יהיה לדון בזה, אבל כרגע לא הגענו למצב הזה.

נעמי חזן: מאוד חשוב לומר את הדברים האלה כי הסיסמה של חודש הגאווה השנה היא סיסמה יפהפייה, אהבה שווה, ואהבה שווה בעצם מדגימה את כל מה שאנחנו מנסים לקדם, לפחות אלה שיושבים כאן ואלה שבדעתנו ולא הגיעו לכאן, וזה ערך האדם באשר הוא או היא, היכולת להתקשר ולמסד את ההתקשרות בצורה שוויוניות וזה קשור ליחסי גברים-נשים, גברים-גברים, יהודים-ערבים, ואם נזכור את הסיסמה הזאת – אולי נוכל לכונן במדינה הזאת מדינה עם אווירה שונה לחלוטין מאותה מדינה בה אנו חיים היום.

נעמי חזן: בהצלחה לכולנו.

קרין גוטרמן: שמי קרין גוטרמן, אני מכהנת כרכזת הכללית של ארגון קל"פ, קהילה לסבית פמיניסטית המונה כיום כ-700 חברות פעילות והמייצג עוד נשים רבות נוספות.

קרין גוטרמן: ברצוני להדגיש ולציין כי קל"פ הנו ארגון לסבי היחיד בארץ אשר קיים כ-13 שנה.

קרין גוטרמן: בימים אלו אנו מציינים כבכל שנה את אירועי חודש הגאווה, אירועים העומדים השנה בסימן הזוגיות ההומו-לסבית.

קרין גוטרמן: אני פונה אליכם נבחרי הציבור בשם קהל רחב המאגד מצביעי ימין ושמאל נשים וגברים, שכירים ועצמאים, פקידים וחיילים, אישי ציבור ומשלמי מסים, שזכויות בסיסיות נמנעות מהם והם מופלים על רקע נטייתם המינית.

קרין גוטרמן: זהו איננו ויכוח פוליטי אלא נושא חברתי עקרוני דמוקרטי במהותו המקיף את כל גווני הקשת הפוליטית ואותו יש להעמיד לדיון פתוח וציבורי.

קרין גוטרמן: בישראל כיום הזוגיות ההומו-לסבית נמצאת במאבק להכרה חברתית ומשפטית.

קרין גוטרמן: המאבק שלנו איננו בא כאלטרנטיבה או מתחרה לזוגיות התרו-סקסואלית אלא כמסגרת לגיטימית החיה בשלום לצד מסגרות זוגיות אחרות.

במספר תחומים: מתן מעמד חוקי לזוגות חד-מיניים חייב להוות חלק ממצע האני מאמין החוקתי של המדינה על-ידי כינון חוקה ושמירה על חוקי יסוד שהשוויון הנו מרכיב בסיסי וחשוב ביותר בהם.

במספר תחומים: נשיא בית-המשפט העליון בדימוס מאיר שמגר טען במסגרת כנס שנערך על-ידי המכון הישראלי לדמוקרטיה כי שוויון הנו ערך יסודי בחוקה, ערך זה הופקע מחוק יסוד כבוד האדם וחירותו משום שהענקת מעמד חוקתי לשוויון יביא להכרה בין היתר בשוויון לנשים ולהומוסקסואלים.

במספר תחומים: הסטטוס המשפטי בנוגע למתן הטבות לבן/בת הזוג מעמיד את ההכרה בזוגיות הומו-לסבית במבחן נוסף.

במספר תחומים: אין כל הוראת חוק האוסרת על אפליה בשל נטייה מינית במוסדות הביטוח הלאומי, בזכויות סוציאליות, בהענקת משכנתאות וכן בהטבות מס שונות לזוגות חד-מיניים.

במספר תחומים: אין כיום הוראות חוק כלליות אלא פסקי-דין בודדים של בג"ץ המטפלים בסוגיות פרטניות.

במספר תחומים: לשון החוק כתובה בלשון זכר ונקבה ולמעשה מוציאה מחוץ לגדר את הלגיטימיות של הזוגיות החד-מינית.

במספר תחומים: כחברה מתקדמת אנו חייבים לעמוד על מתן זכויות בסיסיות אלו, גם אם המשמעות הנה ויתור על קונצנזוס חברתי כללי.

במספר תחומים: מבחן נוסף העומד בפני הזוגות ההומו-לסבים לקראת הכרה וגושפנקה חברתית ומשפטית הנו זכותנו הראשונית להיות הורים ולהקים משפחה.

במספר תחומים: על הכרה זו לכלול בסיס חוקי לאימוץ והכרה של המדינה במעמדה החוקי של אישה כאם לילדיה הביולוגיים או המאומצים של בת זוגתה.

במספר תחומים: כיום חוק האימוץ הישראלי איננו מכיר בהורות חד-מינית משותפת, מקשה אף יותר על גידול ילדים בחברה לא סובלנית ומונע מבת הזוג לבצע פעולות יום-יומיות רגילות כגון רישום הילדים לגנים, לבתי-ספר וקבלת החלטות רפואיות לגביהם.

במספר תחומים: לפיכך המאבק שלנו למימוש הורות שוות זכויות חייב לעמוד ולעבור את מבחן המחוקק וכן את מבחן הציבור כל זמן שקיימת אפליה הניזונה מדעות קדומות, פחדים ובורות כנגד אורח החיים ההומו-לסבי.

במספר תחומים: אולם עלינו להיזהר מדיון ציבורי הכופה את רצונותיו ודעותיו על המיעוט כי הוא מסוכן לא פחות מעריצות שלטונית כלשהי.

במספר תחומים: נשים לסביות במדינת ישראל נתקלות באפליה כפולה כנשים וכמיעוט מיני.

במספר תחומים: הנוכחות שלה במציאות חיינו כנשות משפחה וכנשות קריירה הפך למראה שכיח.

במספר תחומים: מעמד האישה בישראל כנושא מחקרי מעמיק מוצה ואילו שכרנו עדיין נשחק, אחוז המנהלות בסקטור הפרטי והציבורי נמוך ואפילו כאן בפרלמנט הישראלי המגוון ורב הדעות אחוז חברות הכנסת מועט.

במספר תחומים: מצב זה הנו אבסורד ביחס למספרנו באוכלוסייה העולה על חמישים אחוזים.

במספר תחומים: אנו כנשים עומדות מול טרור אנטי-נשי בתוך המשפחה המאיים על חייהן וחיי ילדיהן של נשים רבות לאורך כל שדרות האוכלוסייה וסיכויינו לחוות הטרדה מינית במקום העבודה עומד על ההסתברות המקוממת של אחת לשלוש.

במספר תחומים: גם ממקום זה אנו חייבות לפנות לדעת הקהל ובאמצעותו למחוקק על מנת לקדם את מעמד האישה במקומות העבודה לפעול למען שוויוניות בשכר, לקבוע עונשים חמורים יותר בחוק נגד אלימות במשפחה, להגביר בקרב כוחות המשטרה ובקהילה את המודעות לסימני מצוקה של נשים מוכות ולגזור עונשי מאסר חמורים בפועל על האשמות של פגיעה בנשים.

במספר תחומים: שיח ציבורי חף מדעות קדומות יקדם את המאבק באפליה ואף אותנו כחברה שוויונית וסובלנית יותר למימוש החזון האמיתי של חירות ושוויון במדינת ישראל.

מנחם שיזף: בעניין זה אני רוצה להסב את תשומת לב האנשים שדיברו כאן ולומר שבמיוחד הפתיע אותי לטובה יוסף לפיד שאמר שלא יכול להיות מאבק רק להומואים וללסביות בלי קשר למאבקים אחרים ועד שלא נהיה חברה שוויונית בכלל, לא נהיה חברה שוויונית גם למיעוט ההומו-לסבי, והוא שכח לציין את הבי-סקסואלים והטרנסג'נדרים.

מנחם שיזף: כאמור, הוא הפתיע אותי מאוד לטובה בעניין הזה כי אני מאוד מסכים לזה.

מנחם שיזף: אני רוצה להזכיר למספר חברים שנמצאים כאן היום שרק לפני פחות מחצי שנה, כאשר חברת מועצת עיריית תל-אביב, מיכל עדן, ארגנה מפגן תמיכה באהוד ברק, הגיעו למפגן הזה ברחוב שינקין כמה וכמה חברי כנסת מהליכוד שהם תומכי שרון.

מנחם שיזף: איפה הם?

מנחם שיזף: הם כולם שרים היום בממשלת ישראל אבל איש מהם לא יושב כאן, איש מהם לא נמצא במאבק שלנו אבל את הקולות שלנו הם רוצים.

מנחם שיזף: אנחנו טובים כדי להצביע, אבל כשיש יום שהוא שלנו, איש מהם לא הגיע לכאן, לא השרה ציפי לבני, לא השרה לבנת, לא השר שלום סילבן.

מנחם שיזף: איש מהם לא נמצא כאן, איש מהם לא שלח הודעה שיש לו מסיבה לעוזר הפרלמנטרי שלו, אין להם כלום אלא אין להם זמן וחשק להתעסק אתנו והם פוחדים מחברי המרכז חובשי הכיפה שמצביעים אצלם בבחירות למרכז ולא משום סיבה אחרת הם לא כאן.

מנחם שיזף: הם אתנו בדעותיהם, הם אנשים ליברלים, הם מתקדמים, הם הכל, אבל הם לא יבואו כי הם פוחדים מעונשם של הבוחרים במרכזי המפלגות שלהם.

מנחם שיזף: לכן הערכה כפולה ומכופלת לאותם חברי מפלגות שכן הגיעו לישיבה וראינו הייתה כאן נוכחות של חצי סיעת שינוי, למעלה משליש חברי הכנסת מ-מרצ, חברת כנסת מסיעת המרכז, וחברת הכנסת של הסיעה הגדולה ביותר יעל דיין.

מנחם שיזף: זו בושה שמסיעת העבודה נמצאת רק חברת הכנסת יעל דיין, הצדיקה בסדום, אבל הנחמה שלי היא שבכנסת הבאה לא תהיו הסיעה הכי גדולה, כך שזה כבר לא כל כך משנה כי אז אולי תהיו מיוצגים בהתאם לכוחכם.

מנחם שיזף: יעל, אני מצטער מאוד שאני קצת בוטה.

מנחם שיזף: אנחנו חייבים להבין שזה לא עניין של צרות עין.

מנחם שיזף: זה לא שעיננו צרה במיעוטים אחרים, בנשים רוסיות או עולים מחבר העמים, שיקבלו אפשרות להינשא בנישואין אזרחיים ואנחנו לא.

מנחם שיזף: דיבר על זה קודם דוקטור גרוס, דיברה על זה חברת הכנסת ענת מאור.

מנחם שיזף: בית-המשפט העליון, בגלל חוסר החקיקה, נתן פרשנות בהתאם לערכים שהוא מאמין שהם ערכי יסוד בחברה, אבל כשתהיה חקיקה והחקיקה הזאת לא תכלול אותנו, זה יפגע בנו.

מנחם שיזף: החקיקה הזו מחזירה אותנו עשרים-שלושים-חמישים שנה אחורה מפני שיגיד בית-המשפט שהמחוקק דיבר וכשהוא לא הזכיר אתכם, סימן הוא לא כולל אתכם בין אותם אנשים שזכאים להכרה ותהיה לו אסמכתה.

מנחם שיזף: הוא יבוא עם הצעת החוק של ביילין ושל שטרית של אנשים טובים אחרים שהערנו את תשומת לבם, אבל הם התעלמו מאתנו.

מנחם שיזף: הם רוצים לעשות טוב אבל לעשות זאת על גבנו.

מנחם שיזף: אנחנו לא נשכב על הגדר כדי שגופים אחרים ייהנו מזכויות שמגיעות גם לנו.

מנחם שיזף: זה לא שעינינו צרה אבל הם בועטים בנו בדרך בזכויות שלנו ובזוגות.

מנחם שיזף: לא יהיה מוסד הידוע בציבור כשיש חוק נישואין אזרחיים כי אלה דברים סותרים, כי אין דבר כזה.

מנחם שיזף: אם יש אפשרות אחרת חוץ מנישואין ואנחנו לא נכללנו בה, סימן שהחברה בישראל באמצעות שלוחיה לא רצתה שאנחנו ניכלל בה.

מנחם שיזף: לכן אנחנו חייבים להילחם בחוק הזה כדי שלא יעבור גם במחיר שאנחנו נשב בקואליציה אחת עם נסים זאב.

מנחם שיזף: אני אומר, גם במחיר הנורא והאיום הזה, אבל אין לנו ברירה.

מנחם שיזף: נכון אמר יוסף לפיד שעד שלא יהיה שוויון לכולם, לא יהיה שוויון לאף אחד.

מנחם שיזף: עד שלא יהיה שוויון לנו, לא יהיה שוויון לאף אחד אחר.

מנחם שיזף: אם עושים צעד, ולדעתי צעד פוליטי חסר סיכוי, לנסות נישואין אזרחיים, אז אפילו בתיעוד של הניסיון חייב להיות שניסו לכלול גם אותנו.

מנחם שיזף: לא תיתכן אפליה הומופובית נגדנו כדי לעשות ניסיון לקדם גופים אחרים.

מנחם שיזף: לכן כולנו מחויבים לפעול כנגד החוק הזה אם הוא יוגש מבלי שאנחנו ניכלל בו.

מנחם שיזף: אני יודע שלחברת הכנסת גלאון יש חוק שכולל גם אותנו.

מנחם שיזף: זה לא שאנחנו נגד נישואין אזרחיים, להפך, כולנו נצביע ונתמוך בהסתייגות שיכללו אותנו, בעד חוקים שיכללו אותנו, ואני מקווה שלא יצביעו חברי כנסת שהם חברינו וידידינו בעד חוקים שגורמים להרעת מצבנו ולשליחתנו עשרים ושלושים שנה אחורה.

מנחם שיזף: אני רוצה לומר שהייתי ילד, בגרתי, אני עכשיו יושב-ראש האגודה ואני אף פעם לא הבנתי במשמעות העמוקה את חילוקי הדעות בין ההומואים ללסביות.

מנחם שיזף: המאבק שלנו הוא מאבק משותף, הוא מאבק זהה ורק ביחד נוכל לקדם אותו ובאמת מספיק עם חילוקי הדעות שנובעים רק מדבר אחד, שהן מעדיפות בנות ואנחנו מעדיפים בנים.

מנחם שיזף: צריך לגנות גם מכאן אפילו את יותם הראובני עם הרעיון הנואל הזה שמדינה ומאבק נפרדים ללסביות ולהומואים.

אילן גילאון: אין שום ספק וכולם כבר אמרו שבסך הכל מדובר כאן על מאבק אחד כולל של אנשים שחושבים שצריכים להגדיר אנשים אחרים, ובמקום שיש מפלגות ליברליות שאומרות שהמדינה במרכז, הבעיה שלנו תהיה תמיד קיימת.

אילן גילאון: אנחנו חשבנו שמובן מאליו שאדם אומר, אם הוא איש או אישה או משפחה או אבא או אימא או יהודי או כל דבר אחר, ככה זה נראה לי.

אילן גילאון: אני חושב שאין ספק שכל הדברים האלה הם כרוכים, אבל אני בכל אופן לא בטוח, ולא בשביל לפתוח את הוויכוח השני, שכל הדברים האלה יגיעו לחוף המבטחים ביחד.

אילן גילאון: אני יכול להבטיח למנחם שכל מי שיושב כאן יצביע בעד מגן דוד אדום הכי אדום שיכול להיות.

אילן גילאון: אני אף פעם לא מבין למה לא מגיעים לכאן יותר חברי כנסת, כי במשך שנתיים התרשמתי שלחברי כנסת ופוליטיקאים בכלל אין נטייה מינית, לא הומו-לסבית ולא אחרת.

אילן גילאון: לכן אני בסך הכל בגדר שומע, אוהד, פרח כמורה, שליח פיצה של החוג.

זהבה גלאון: כשקיבלתי את ההזמנה של יעל דיין – וברכות על ההתכנסות הזאת – אמרתי שהשנה כבר בטח לא יהיה לנו עוד פעם את נסים זאב והאחרים, אלה שהקדמה עוד לא הגיעה לפתחם ועדיין נשארו מעבר להרי החושך תרתי משמע.

זהבה גלאון: חשבתי שהפעם אנחנו כבר לא נהיה שם, אבל בדרך לכאן, כשיצאתי מישיבה סוערת אחרת, שמעתי את נסים זאב מדבר על זה שבכלל לא הייתם צריכים להיכנס לכנסת ישראל וכי בשום מקום בעולם לא מאפשרים התכנסות שכזאת אלא מתביישים, חשבתי שאני גאה להיות כאן אתכם, אני שמחה להיות כאן אתכם, ועוד נכונו לנו הרבה מאבקים ואנחנו נהיה אתכם לאורך כל הדרך.

שאול גונן: אלינו בבקשה לעזרה.

שאול גונן: אני יודע שניסיתי להפוך כל אבן כדי לעזור ולשמחתי אכן הצלחתי למצוא כמה דרכים ואכן יש מספר דרכים בהן ניתן לעזור, אבל זה לא המקום להרחיב עליהן.

שאול גונן: אני פשוט מנצל את הבמה הזאת כדי לקרוא להם לפנות לאגודה כדי שנוכל לעזור להם.

שאול גונן: הייתי רוצה להזכיר את אלה שלא נמצאים כאן אתנו היום, את אותם אלה שנפטרו מאיידס וביניהם גם חברים טובים שלי שראוי שייזכרו.

נורה גרינברג: הבעיה הראשית העיקרית שלנו היא כמובן לזכות בלגיטימציה ובהכרה תרתי משמע, שזה אומר גם ידיעה יותר גדולה בקרב הציבור הרחב.

נורה גרינברג: בניגוד לציבור ההומואים והלסביות אני חושבת שהמידה שבה קיימים סטריאוטיפים ודעות קדומות לגבינו היא לאין שיעור הרבה יותר גדולה למרות שהדברים התחילו לזוז בשנים האחרונות, אבל עדיין הדרך ארוכה מאוד.

נורה גרינברג: יש בעיות בנוגע לכל מיני קשרים ומאוויים עם הממסד, קשרים עם משרד הבריאות ועם הביטוח הלאומי ומשרד הפנים.

נורה גרינברג: אני עצמי אישית התנסיתי בניסיון של משרד הפנים להפעיל את נחת זרועו כלפי בצורה בלתי חוקית ורק בעזרת כמה אנשים טובים, ביניהם חברת הכנסת גלאון, הצלחנו לא רק לכופף את המשרד אלא גם לקבוע תקדים, אבל עדיין יש דברים רבים שצריכים להיעשות.

נורה גרינברג: לאחרונה התעוררה בעיה מאוד קשה שנוגעת לחלק מהחברות שלנו שלצערנו עוסקות במקצוע העתיק וזאת מציאות שבאמת יש להצטער עליה אבל היא עובדה, כאשר מסתבר שהטרנסג'נדריות הן הציבור היחיד לגביו משרד המשפטים מוצא לנכון להפעיל בקפדנות וללא יוצא דופן את החוק שאוסר על פרסום מודעות זנות כאשר לגבי כל האחרים החוק הזה למעשה מהווה אות מתה.

נורה גרינברג: אנחנו מנסים לשנות את הגזירה הזאת, אבל זו רק דוגמה אחת של הכוח שיש לדעות הקדומות ולסטיגמות שעדיין קיימות לגבינו.

נורה גרינברג: רוב הציבור עדיין עמוק בארון.

קריאה: אני חי בזוגיות כבר עשרים שנה, ואני מצפה שהמדינה תכיר בזוגיות שלנו.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: חיה שלום, יקירת הקהילה, בבקשה.

חיה שלום: אני רוצה להודות לקהילה שמציינת אותי.

חיה שלום: אני חושבת שלא יכולתי להחזיק בתואר של יקירת הקהילה לולא הקהילה עצמה.

חיה שלום: יש כאן חברות שמראשיתה של קל"פ, הן-הן בסופו של דבר התנדבו לקהילה במשך כל השנים האלה.

חיה שלום: אני מוכרחה לומר שזה אחד הארגונים היחידים בעולם כארגון ספרטיסטי, בדלני, של נשים בלבד, שמחזיק מעמד כל כך הרבה שנים, ודאי בגלל הרוח ששורה על קל"פ.

חיה שלום: אני רוצה להודות ליעל דיין, כבר עשר שנים את ממשיכה כאן למשוך את העגלה הזאת, כל פעם להיאבק מחדש, כל פעם להביט פנימה.

חיה שלום: באמת תודה רבה.

חיה שלום: אני רוצה גם לחזק את מה שאמר אייל ואחרים כאן, שהמאבק שלנו הוא רק לעצמנו.

חיה שלום: המדינה שלנו נמצאת במצב עלוב למדי בנוגע לזכויות, בנוגע להכרה במיעוטים, בנוגע לדיכוי של עם אחר.

חיה שלום: כל עוד לא נתקן את המדינה הזאת, את החברה מבסיסה, אנחנו ודאי לא נוכל לקדם את זכויותינו.

חיה שלום: אם נתקדם צעד אחד, אנחנו ניסוג כמה צעדים אחורה, כי כל עוד הבסיס איננו חזק אנחנו לא יכולים לפרוץ קדימה.

חיה שלום: לכן אני חושבת שחשוב מאוד שהקהילה תתגייס גם היא כקהילה, ולא כיחידים, למאבקים האלה.

חיה שלום: כמו שצויין, כל עוד אנחנו עם כובש, יהיה לנו בהחלט קשה מאוד לקדם את הנושאים שלנו.

חיה שלום: תודה רבה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: רות, בבקשה.

רות: אני אם חיפאית, הבת שלי חיה בזוגיות כבר עשר שנים.

רות: רציתי להגיד שיש לי הרגשה שההבדל בין העולם של ההומוסקסואלים והלסביות לבין העולם של ההטרוסקסואלים הוא בכך ששתי נשים הן שתי נשים ושני גברים הם שני גברים ואין שום תחרותיות ביניהם, ולכן הזוגיות שלהם היא כל כך מקסימה.

רות: היא זוגיות של אהבה, של פירגון ושל נתינה בלי שום חשבונות, וזה פשוט מקסים לראות את זה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: ללא ספק זו גם אהבה, כפי שנאמר כאן, אהבת הורים ולא רק קבלה.

יעל דיין: גם מקבלים מצב, אבל שלב הקבלה כבר ברור לכולנו, אחר כך יש הרבה מעבר לזה - לא רק שקיבלו אותך, אלא אוהבים אותך ואהבה מתחזקת והחיים אמיתיים.

יעל דיין: אני רוצה לתת רשות דיבור לעוד שני גברים.

יעל דיין: חגי, בבקשה.

חגי אלעד: אני אעשה כרצונו של ידידי, מורי ורבי ישי, שמפאת השעה המאוחרת נאלץ לעזוב.

חגי אלעד: הישיבות האלה נראות אולי שגרתיות, אבל אני עדיין מתרגש, לא רק בגלל שמציינים גאווה בכנסת - -

יעל דיין: זה היה לך ברצף פעמיים.

חגי אלעד: את מצליחה במשך שמונה שנים למשוך תל-אביבים פעם בשנה להגיע לירושלים...

יעל דיין: תאמין לי שזה בעייתי לי.

יעל דיין: כשאני ביום רביעי יורדת לתל-אביב, בערך בשורש קבעתי את נקודת התפנית.

יעל דיין: כשאני פונה בשורש ומתחילה הירידה, אני מרגישה שאני בעולם אחר.

יעל דיין: בועז הדס, בבקשה.

יעל דיין: אבל אל תקרא מהכתוב, תרגיש חופשי, תאמר שניים-שלושה משפטים ותשמור את מה שכתבת להיסטוריה או לפעם הבאה.

יעל דיין: אנחנו פשוט חייבים לסיים.

בועז הדס: אני מארגון "העשירון האחר", שהוא תא הסטודנטים ההומואים, הלסביות, הבי והטרנס באוניברסיטה העברית בירושלים.

בועז הדס: אנחנו צריכים לזכור שגאווה זה כמו ציונות.

בועז הדס: למה חשוב לי להגיד את זה?

בועז הדס: גם יש לנו תומכים בחוץ.

בועז הדס: כשאנחנו מדברים על הציונות, יש לנו הרבה ידידים ותומכים.

בועז הדס: כשאנחנו מדברים על הקהילה, יש המון סטרייטים שמפרגנים ואוהבים ומשתתפים וגאים להיות חלק מהחברה הזאת שנותנת לנו להיות חלק ממנה.

בועז הדס: אבל אם הכל היה כל כך ורוד, בכלל לא היינו באים לכנסת, זה פשוט היה מובן מאליו.

בועז הדס: מה שהכי חשוב לי להגיד - יש לשים לב שהרבה פעמים אנחנו מאוד מהר בורחים לגאווה, רצים לגאווה, ולא מתעכבים לרגע על הכאב, ויש הרבה-הרבה כאב.

בועז הדס: מילת הקוד של הכאב היא הומופוביה, דיכוי - דיכוי מתלישות, דיכוי מבדידות.

בועז הדס: אני יכול להגיד אישית שהדיכוי הזה הוא לא להכיר ולא לדעת, אי הידיעה שבכלל יש עוד אפשרות, ועבורי הכאב הזה היה כאב של בגיל 30 לפרק משפחה ולהתחיל חיים חדשים.

בועז הדס: אני יכול להגיד שהיום הגאווה השתלטה אולי על הכאב, אבל זה יושב שם וזה מאוד משמעותי.

בועז הדס: זה הכאב המוכר או המסורתי, אבל יש גם הכאב שאני קורא לו הדיכוי ה-up-to-date, ההומופוביה המודרנית העדכנית.

בועז הדס: מבחינתי המילה שמתארת את זה היא עלבון.

בועז הדס: כשמגדירים אותנו ומקבלים אותנו בתור "לא משנה עם מי אתם שוכבים, זה בסדר", זה מעליב.

בועז הדס: והציפייה שנהיה פחות בולטים, כי אם נהיה שקטים אז אפשר יהיה לסדר חברה סובלנית ומקבלת ופוליטיקלי קורקט, ואולי אפילו יוכלו בדרך לסדר לנו כמה זכויות.

בועז הדס: אם מסתכלים על ההיסטוריה של החקיקה - ואי אפשר להמעיט בערך של כל מה שקרה - זה כמעט תמיד היה "ארוני", בדלת האחורית השגנו את הזכויות שלנו.

בועז הדס: אני רוצה לצטט את דברי חברי לוועד, נמרוד, שדרך הכנה של פעילות בנושא ההומופוביה אמר משפט שהוא פשוט ענק: כגודל הדגל כך גודל הכאב.

בועז הדס: בעניין הזה של הומופוביה שבאה לא מהחשוכים והאלימים אלא ההומופוביה שבאה מהסובלנים, שפשוט מצפים מאיתנו להיות בשקט.

בועז הדס: מה שאני טוען שצריך לעשות, זה לא לחכות אפילו שנייה ולהגיב ולהתגאות ולהתבלט ולהניף את הדגלים הכי-הכי גדולים שניתן, כי מגיע לנו.

יעל דיין: אני מודה לך.

יעל דיין: אלה היו מילים נהדרות.

יעל דיין: אני רוצה לומר בכובע השני שלי, אבל אפילו לסביות לא מבינות את זה.

יעל דיין: כשאני מדברת על זכויות נשים, על אפליה נגד נשים ועל אלימות נגד נשים, וכשאני מדברת עם הקהילה על הדברים האלה זה נראה שאנחנו מסודרים, אנחנו מחצית האוכלוסייה, אין דבר כזה נשים שרוצות או לא רוצות להיכנס ולצאת מהארון, אז אין בכלל הבחירה אם להודיע שאני אישה או לא, האם הנטייה שלי תוחצן או לא.

יעל דיין: כשמדברים על מדינת ישראל והיחס להומופוביה והכאב של ההומופוביה והיחס לקהילה, ואני אומרת את זה עכשיו במלוא הכאב אבל במלוא האחריות, תאמינו לי שמחצית האוכלוסייה כאן לגווניה - וזה לא משנה אם מדובר בעולות או ערביות או צבריות או מדעניות או מובטלות או מוכות או כאלה שמתעללים בהן - מקופחת.

יעל דיין: עדיין לגבי מחצית האוכלוסייה, המחצית הנשית של האוכלוסייה במדינת ישראל - תאמינו לי - לא כגודל הדגל אלא כגודל מחצית האוכלוסייה כך גודל הכאב והעוולות.

יעל דיין: והחקיקה בנושא הזה היא מאוד מסודרת ולא בדלת האחורית, החקיקה יפהפייה אך היישום שלה שואף לאפס.

יעל דיין: אז יש חוק שכר שווה לעובדת ולעובד ויש 40% פערי שכר.

יעל דיין: אני לא נכנסת כאן לתפקיד הראשי שלי, שהוא נושא מעמד האישה, אבל אני רוצה לומר שכאשר אנחנו מתקדמים בהישגים שלנו, לא צריך לראות את הקהילה מין תחתית שממנה צריך לקום ולאזור כוחות.

יעל דיין: יש קבוצה יותר גדולה שהיא במצב יותר קשה, אנחנו חייבים גם בזה לשתף פעולה, והדברים לא נמדדים בכך שאחד סובל יותר ולכן מקדישים פחות לשני.

יעל דיין: זה מחזיר אותנו לפתיחה של האירוע היום, כאשר חברי הכנסת מצידם וחברי הקהילה הבינו את הצורך בהאחדה של כוחות ביותר מאשר הנקודתיות של המאבק שלכם על הזכויות שלכם.

יעל דיין: אני מודה לכל מי שבא גם מירושלים אבל בעיקר ממקומות מרוחקים.

יעל דיין: כפי שאמרתי, עוד לפני הפגרה נקבע ישיבת ועדה בנושא חקיקה.

יעל דיין: שבנושא הטרנס-ג'נדרים אני מעוניינת לעשות ישיבה נפרדת כי כפי שנאמר פה אלו בעיות נפרדות, ואנחנו נשב ונבחן דרכים לעזור.

יעל דיין: אני מכירה חלק מהבעיות גם בעבודה, גם בעבודה בזנות, גם בנושאים של רישוי, גם בנושאים של משרד הבריאות וניתוחים וכן הלאה.

יעל דיין: ננסה לרכז את הבעייתיות ולשבת על זה בנפרד.

יעל דיין: תודה רבה לכם וחג שמח ושבוע שמח.

יעל דיין: (מחיאות כפיים)