הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 106, 2001-03-06 11:00

יעל דיין: אני פותחת את ישיבת הוועדה.

יעל דיין: אין אפשרות לא להיזכר בשנה שעברה, כאשר במאמץ רב עשינו הפרדה עקרונית, ואני חושבת שהיא מקובלת על כל ארגוני הנשים, על הרשות למעמד האישה, ועל כל מי שעוסק במעמדן של הנשים - מקובל עלינו לעשות הפרדה בין יום האישה הבינלאומי ויום המאבק באלימות כלפי נשים, משום שאחרת אנחנו מוצאות את עצמנו בשני הימים האלה עוסקים באישה כקורבן ולא באישה כשווה וכראויה לקידום, וכבעלת זכויות בכל התחומים האחרים.

יעל דיין: כפי שאמרתי, ההגדרה שלנו היא - נשים בכלכלת ישראל משפיעות, משתתפות ונפגעות, כי אי אפשר לדבר על נשים בכלכלה או על נשים במושגים סוציו-כלכליים מבלי לחשוב גם על האחוז הגבוה מאוד של נשים מובטלות, על האחוז הגבוה מאוד של נשים שאינן עובדות, משום שאין תנאים שמאפשרים להן לצאת לעבודה, על מרכיב גבוה של נשים בתעשיות שהן תעשיות שהולכות ונעלמות, ואחוז שונה, לא נמוך, אבל שונה, באותן תעשיות שהן כן מתפתחות.

יעל דיין: אי אפשר לדבר על כלכלת ישראל מבלי לדבר על נשים גם כנפגעות וגם כשוות בתחומים מסויימים, וגם כמובילות בתחומים אחרים.

יעל דיין: ולכן, אנחנו רוצים היום לבדוק את כל המכלול.

יעל דיין: אנחנו בכנסת שמשתתפות בה נשים, חברות כנסת.

יעל דיין: לצורך ההצבעות ביקשתי, וידעו על זה לפני שבוע – יש, לצערי, הרבה יותר גברים בכנסת - שיחליפו אותנו לצורך ההצבעות בוועדת החוקה, ואנחנו נשתתף באירוע שלנו, ובלי לחץ ובהסכמה.

יעל דיין: אני רוצה לציין שהמספר עולה מדי שנה, והשנה יש לנו זכות מיוחדת לברך כאן

יעל דיין: את פרופסור רות בן ישראל - זה גם מותאם לנושא שלנו - מקבלת פרס ישראל השנה.

יעל דיין: אני רוצה לומר שפרופ' רות בן ישראל אצלנו זכתה לפרס ישראל בנקבה ובזכר כבר מזמן, מאז שהוקמה הוועדה הזאת, כמו במסגרות של ועדת העבודה והרווחה ובמסגרות אחרות.

יעל דיין: אני לא יכולה לחשוב על מישהי שהיא מקדמת חוקי שיוויון וקידום יותר מאשר רות בן ישראל, והצליחה למזג בין העבודה האקדמית, למגע עם השטח, להבנה של הצרכים ולבית המחוקקים בעבודה פעילה, שאני יכולה להעיד שהחוקים הגדולים בבית הזה בנושאים שאנחנו מדברים עליהם היום, ובנושא אלימות נגד נשים, לא היו מתקבלים בטוב טעם ובהסכמות שהתקבלו, אילולא פרופסור רות בן ישראל.

יעל דיין: אבקש מפרופ' רות בן ישראל לפתוח.

יעל דיין: אני מאוד מבקשת מכל הדוברות לקצר.

יעל דיין: אני אגביל בזמן ללא רחם, ותמיד יש לי בעיה שאין לגברים בישיבות שהן גבריות, כי נשים לוקחות את זה יותר קשה, כאשר אני מקצצת בזמן שלהן.

יעל דיין: יש לנו לשמוע ולומר דברים חשובים ביותר.

בן ישראל: תודה רבה על הברכות.

בן ישראל: כשקיבלתי את הבשורה על הפרס שמחתי אישית, זה תמיד נעים לקבל בשורה או ידיעה כזאת.

בן ישראל: שמחתי על זה שאני כאישה קיבלתי את הפרס, כי בזה שברתי עוד תקרת זכוכית, כשבעולם המשפט זה הפרס הראשון שניתן לאישה בתחום המשפט.

בן ישראל: שמחתי עוד יותר, לא רק בשביל עצמי ובשביל מעמד האישה, אלא על הנושא שאני מייצגת, או שאני פעלתי בו, ושאני חקרתי אותו, או שניסתי לקדם אותו, וזה כל הנושא של עבודה ורווחה, שיוויון וביטחון סוציאלי.

בן ישראל: אני אומרת את הדברים דווקא בתקופה הזאת, שאם מסתכלים על הכנסת, אז כל הדיונים וכל הדברים עוסקים בתחומים אחרים, והנושא החברתי לדאבוני נדחק לפינה.

בן ישראל: אני לא רוצה להאריך במלים, אני רק רוצה לומר כמה מלים על מעמד האישה בכלכלה, או איך שהגדרת – נשים בכלכלת ישראל משפיעות, משתתפות ונפגעות.

בן ישראל: הכנסת עשתה הרבה במה שהיא יכולה לעשות, לקידום מעמדן של הנשים.

בן ישראל: בית המשפט העליון עשה שרות מצויין לנושא, פסקי הדין של שדולת הנשים בעניין הראשון והשני בעניין ההעדפה המתקנת, קידמו הרבה מאוד את הנושאים.

בן ישראל: החקיקה, החל מחקיקות של ועדת העבודה והרווחה, מחוק שיוויון הזדמנויות והתיקונים שלו, ועד חוק שכר שווה וחוק איסור הטרדה מינית ועוד חוקים אחרים, הם חשובים, ובכל זאת, נראה לי שהמשפט לא עשה את מה שהוא צריך לעשות לכלכלת הנשים.

בן ישראל: הפקק או החסימה, צוואר הבקבוק, זה באכיפה.

בן ישראל: בתיקון לחוק שיוויון זכויות האישה שעבר בוועדה הזאת בתרומתך - ללא המאבק שלך זה בכלל לא היה עובר - יש סעיף בעניין העדפה או ייצוג הולם לנשים בשרות הממשלתי לא רק בתפקידים ייצוגיים, אלא בכלל בין העובדים.

בן ישראל: אני לא חושבת שמישהו, חוץ מרבקה שקד, עשה משהו להזיז את העניין.

רבקה שקד: גם אצלנו זה לא עזר.

רות בן ישראל: אמרתי, שחוץ ממך , אבל החקיקה לא מספיקה.

רות בן ישראל: מה שהייתי מאוד מקווה - - -

קריאה: הנציבות מתנגדת.

רות בן ישראל: הייתי מקווה שהוועדה הזאת בהמשך שלה תנסה להקדיש מאמץ גדול לנושא של האכיפה, בייחוד בשרות הממשלתי, ששם הרבה יותר קל לדאוג לאכיפה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: אחריהן – דורית שחף ופנינה רוזנבלום.

יעל דיין: אחר כך נעבור לחברות כנסת וארגונים, ואחר כך לעוד מקבץ של דוברות מייצגות.

יעל דיין: אני כוללת גם את רונית לב ארי.

רונית סילון: תעשיינית, יושבת ראש פורום מנהלות בתעשייה והתאחדות התעשיינים, וחברת נשיאות התאחדות התעשיינים.

רונית סילון: למרות זאת, אני לא רוצה להגיד שהכל נמצא במהלכים יפי נפש.

רונית סילון: המציאות היא שהקידום של הנשים עדיין איטי יותר לעומת גברים, ושנשים נדרשות להשקיע ולהתאמץ יותר יחסית לגבר, אבל אני חושבת שאנחנו חייבים לציין לדור הנשים שעומד להיכנס לעולם המקצועני, שחשוב מאוד הנושא של ההכשרה המקצועית, ושלב בחירת הקריירה נמצא כבר בשלב מוקדם מאוד בבחירת הקריירה של אותה אישה ובחירתה.

רונית סילון: אני חושבת שההישג הכי גדול עד היום הוא באפליה מתקנת במוסדות התאחדות התעשיינים.

רונית סילון: לפני שבוע החליט הארגון, שהיה גוף גברי סגור, לשריין לנו 10% נשים במוסדות התאחדות התעשיינים, ואני מודיעה לכם שזו פריצת דרך מאוד משמעותית, כי אני לא יודעת אם אתן יודעות, התאחדות התעשיינים זה גוף שמייצג את התעשייה הישראלית, והיה קשה מאוד להשתלב במערכת, ואני חושבת שהשריון אומר משהו גם לגבי כל הראייה הגברית, שאנחנו על המפה, הם מכירים בכוחנו, הם יודעים שאנחנו מהוות מסה מספרית דבר שלא היה לפני עשר שנים, ואני מאמינה שצריך להסתכל על כך רק בהיבטים החיוביים.

רונית סילון: אני חושבת שהאמירה שלי היום היא הכרת תודה על שיתוף הפעולה בין הפורום שלי לבין הוועדה לקידום מעמד האישה.

רונית סילון: אני בכל אופן אמשיך להיות אמונה לתת לכם סקרים ברמה הכמותית והאיכותית על מה שנעשה במגזר הזה, ואני תמיד דאגתי ליידע אתכם, גם בסקר האחרון, על מעמד המנהלות בתעשיית ההיי-טק.

רונית סילון: עוד שבוע יתפרסם סקר חדש על מעמד המנהלות בתעשייה, ואני חושבת שהחוק שהכי הרבה חולל תפנית במעמדנו היה דווקא החוק לשיבוץ נשים בתפקידי דירקטוריון, גם בחברות הממשלתיות וגם בחברות הציבוריות.

יעל דיין: אנחנו יושבים עם רונית הרבה פעמים בנפרד, גם לראות יותר לעומק, האם יש מאפיינים לתעשיות שמובלות על ידי נשים והאם נשים תעשייניות מקדמות נשים ברמות השונות.

יעל דיין: אנחנו גם עשינו שני סיורים לתעשיות שהן לא עתירות נשים, אלא מנוהלות על ידי נשים, ונמשיך בזה.

יעל דיין: מיותר לומר, החיים והקשר של מעמד האישה זה לא רק מקלטים לנשים מוכות, ולכן אנחנו מאוד גאים בכנס של היום שמראה גם את העוצמה ואת הצרכים של נשים בתחום הזה.

יהודית נאות: שלוש משלושים זה לא יותר מדי.

יעל דיין: שום דבר לא יותר מדי.

יעל דיין: אני מציינת, כמו שציינתי בעניין כלות פרס ישראל.

יעל דיין: אני רוצה את הכל, אני רוצה את החמישים אחוז, אני רוצה שישים חברות כנסת.

יעל דיין: אני עדיין מברכת כשעוברים מאחת או מכלום, כפי שזה היה בממשלות האחרונות, לשתיים.

אפרת ישראלי: מבחינת אחוזים זה לא שינה הרבה.

יעל דיין: הוועדה הזאת מורכבת מכל הסיעות, ואני לא עושה חשבון מי אחראי לקידום.

קריאה: לא משנה מאיזו מפלגה, הם יהיו ביחד, וזה בעצם הדבר החשוב ביותר.

יעל דיין: אני אומרת שיש קו התקדמות.

יעל דיין: מבחינת מפלגת העבודה, וזה לא הפורום לדון בזה, אנחנו בנסיגה.

יעל דיין: היו לנו שתיים וירדנו לאחת.

יעל דיין: זה באמת לא דיון מפלגתי, עם כל ההתלהבות.

עסאם מח'ול: אבל לפי מספר השרים האחוז לא עלה.

קריאות: - - -

יעל דיין: יש על מה לברך, יש במה להשתבח.

יעל דיין: אני ציינתי את ההודעה.

קריאה: שנשים תצבענה יותר לנשים אז תהיינה שם יותר נשים.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: גם הפתרונות בידינו.

יעל דיין: אנחנו עוסקים היום בנושא אחר.

יעל דיין: אני ציינתי את ההודעה של דליה איציק ואת הרכב הממשלה הבאה.

יעל דיין: אם מישהו רוצה לדון בזה בלהט, אז אפשר לעשות את זה אחרי הישיבה הזאת, ובמליאה כאשר נקיים שם דיון במעמד האישה.

יעל דיין: אני מבקשת את כמיליה עראף בדר.

יעל דיין: בבקשה.

כמיליה עראף-בדר: שלום לכולם, את מברכת את חברי הוועדה לקידום מעמד האישה, ורוצה להזכיר לכולנו ביום חגיגי זה – חג שמח לכולם, אבל טוב לזכור שבמגזר הערבי 15.2% מכוח העבודה הן נשים.

כמיליה עראף-בדר: על פי נתונים של נעמ"ת משנת 2000 זה 13%, אבל נתונים אחרים מדברים על 20%, לא נתמקח על 5%, רק נעשה השוואה.

כמיליה עראף-בדר: לגבי המגזר היהודי, 44.1% מכוח העבודה הן נשים.

כמיליה עראף-בדר: חברות וחברים, זה אומר שמצבי במדינת ישראל דומה יותר לאישה ממרוקו מאשר לשכנה שלי ממול בכפר סבא, מפני שבמדינות הדרום האחוז של נשים שעובדות מחוץ למשק ביתן הוא 12% לעומת 39% במדינות הצפון.

כמיליה עראף-בדר: אני יודעת שהוועדה לקידום מעמד האישה עושה הרבה, אבל מה הלאה אנחנו עושים עם הדברים.

כמיליה עראף-בדר: אני גם רוצה לציין שאותן 15.2% מהנשים מקבלות בישראל 71% משכרה של החברה היהודייה, ו-82% משכרו של הגבר שלה.

כמיליה עראף-בדר: בנוסף, 58% מהנשים הערביות שעובדות, מאותן 15.2% שעובדות מחוץ למשק ביתן, משתכרות פחות משכר מינימום.

כמיליה עראף-בדר: זה אומר, כפי שדיברה כאן פרופסור רות בן ישראל, שיפה מאוד חוק שכר מינימום, אבל מה עושים עם זה כאשר המצב הוא כזה.

כמיליה עראף-בדר: אני יודעת שעושים הרבה, בינתיים לא כל כך רואים תוצאות בשטח.

כמיליה עראף-בדר: המצב עגום, ולכן אני רוצה להזכיר שלפי הנתונים של 85% מהאוכלוסייה הערבית שמתגוררת בפריפריה, 50% מאותה אוכלוסייה הן נשים.

כמיליה עראף-בדר: אלה שמתגוררות בפריפריה, וזו לא המצאה שלי, אלה מחקרים גם בצפון, גם בדרום, שבמדינות שונות אישה רוצה ומעוניינת לעבוד קרוב מאוד לבית שלה.

כמיליה עראף-בדר: היא לא רוצה לעבור מעיר לעיר בשביל עבודה, אז היא צריכה מקום עבודה על יד הבית, זה לגבי נשים אמריקאיות, גרמניות, אנגליות גם ישראליות, אנחנו לא יוצאות מן הכלל, גם ערביות בתוך ישראל.

כמיליה עראף-בדר: מתוך 429 אזורי עדיפות לאומית יש 4 אזורים ערבים מוכרים.

כמיליה עראף-בדר: אני רואה את עצמי נפגעת מהשוליות הזאת, תרתי משמע, פעמיים.

כמיליה עראף-בדר: היות וזה כך, נדברנו כמה חברות, כ-150 נשים מהדתיות עד החילוניות בכל העדות במגזר הערבי, ממרצות עד עקרות בית, נפגשנו בנצרת ביום שישי שעבר, הקמנו את המועצה הארצית של נשים ערביות פלשתיניות שידונו בכל העניינים האלה, כולל קידום הנושא הזה, ובעיקר מעמד האישה בחברתה היא וגם בישראל.

כמיליה עראף-בדר: תודה רבה לכם.

יעל דיין: תודה רבה לכמיליה, וברכות.

יעל דיין: אני מבקשת קשר קבוע עם הוועדה בכל נושא שאפשר לעזור לכן ושאתן יכולות להביא בפנינו.

יעל דיין: אני מברכת אתכן על היוזמה, ואני בטוחה שזאת יוזמה שתצליח.

דורית שחף: אני שמחה על ההזדמנות שיש לי כאן להופיע בפניכם.

דורית שחף: אני מייצגת את דלתא גליל תעשיות.

דורית שחף: אני מנהלת משאבי אנוש וחברת הנהלה בדלתא.

דורית שחף: אני רוצה להציג את תעשיית הטקסטיל.

דורית שחף: דלתא היום היא חברת טכסטיל גלובלית, שגם מפתחת, גם מייצרת וגם מוכרת מוצרים ללקוחות ולמותגים פרטיים ולמובילים בעולם.

דורית שחף: מעל 90% מהתוצרת היא ליצוא.

דורית שחף: היושב ראש שלה הוא דב לאוטמן, בוודאי כולכם מכירים אותו.

דורית שחף: הפן שאני רוצה להציג, דווקא מזווית הראייה הנשית, הוא פן מעניין, קודם כל מבחינת הייצוג של נשים במפעל.

דורית שחף: המפעל מונה מעל 11,000 עובדים בכל העולם, בישראל מעל 3,000 עובדים, כאשר 61% הן נשים.

דורית שחף: אלה נשים שעובדות משרה מלאה, נוסעות לחו"ל להיפגש עם לקוחות, ופשוט אפשר לראות את הייצוג שלהן בכל השכבות, החל מעבודת המטה.

דורית שחף: יש לנו ייצוג מלא של 100% נשים בתפקידים של מעצבות מוצרי האופנה שלנו, הן אלה שמכתיבות את הקו, והן אלה שאומרות לאן הולכת האופנה ומהם המוצרים שאותם אנחנו נייצר, ולמעשה משפיעות המון על הצד העסקי של המפעל.

דורית שחף: יש לנו ייצוג גבוה מאוד של נשים בתפקידים של מתאמות של פיתוח מוצרים, הן אלה שקובעות את מאפייני הפיתוח של המוצר, איך לפתח אותו, איך לייצר אותו, נותנות הנחיות ונמצאות בקשר ישיר עם הלקוחות, ויש הצלחה גדולה מאוד של התפקיד הזה.

דורית שחף: מעל 90% מהאוכלוסייה בתפקיד הן נשים.

דורית שחף: הפן החשוב הנוסף הוא שגם בניהול, לעומת סטטיסטיקות שכבר שמעתי כאן הבוקר מרונית, אנחנו פשוט נמצאים במקום יפה מאוד.

דורית שחף: מתוך 19 חברי הנהלה של דלתא יש 6 נשים, ונשים מנכ"ליות.

דורית שחף: יש לנו 3 מנ"כליות שאחראיות על יחידה עסקית, וזו יחידה עסקית שמוכרת עשרות מליוני דולרים בשנה, עם כל האחריות וכל הנטל שקשור בזה.

דורית שחף: אנחנו גאות בהן.

דורית שחף: בנוסף, יש לנו עוד 3 חברות הנהלה שעוסקות בתפקידים של מטה מקצועי, אחת מהן ממוקמת בניו-יורק ומנהלת לנו את דלתא ניו-יורק.

דורית שחף: היא לקחה את כל משפחתה ונמצאת שם כבר מספר שנים, וכמובן התפקידים של המעצבת הראשית, ושלי כמנהלת משאבי אנוש.

דורית שחף: זה ייצוג של 31% מתוך חברי ההנהלה, וזה מספר שאנחנו מאוד גאים בו.

דורית שחף: אנחנו לא פחות מ-30% גם בדרגים האחרים, גם בדרג של מנהלות בצוות בכיר שמרכיבות את ההנהלות של החטיבות, גם בדרגי הביניים.

דורית שחף: זה בהחלט נותן הרגשה טובה.

דורית שחף: פן נוסף לגבי דרג עובדי הייצור.

דורית שחף: יש לנו בדלתא כ-750 תופרות שיושבת ב-4 מתפרות.

דורית שחף: יש לנו שתי מתפרות - - -

קריאה: באילו תנאים?

דורית שחף: יש לנו שתי מתפרות בכרמיאל ועוד שתיים בחורפיש ובג'וליס.

דורית שחף: את דיברת על הצורך להקים את המפעלים במקומות הקרובים לנשים, אז בהחלט דלתא עושה את זה גם בארץ.

עסאם מח'ול: יש הבדלים בתנאי השכר?

דורית שחף: העיסוק של תופרת הוא של 100% נשים.

קריאה: אין הבדלים בשכר, כי אין גברים.

יעל דיין: השאלה היתה אם יש הבדלי שכר בין מגזר ערבי, בין עובדות ערביות ועובדות בכרמיאל וחורפיש.

דורית שחף: אין הבדלים בשכר.

דורית שחף: מה שמאוד מעניין לראות, הוא שבמתפרות עצמן, גם המנהלות של הקווים וגם מבקרות הטיב, הן כולן נשים, ולמעשה בכל מתפרה מסתובבים גברים בודדים, בדרך כלל מהנדסי ייצור או מנהלי המתפרות, כאשר קיים יחס מאוד מיוחד בתוך המתפרה, היחס הוא יחס של קשר הדוק מאוד עם קהילה, בין המנהלים לבין המשפחות, עזרה באירועים אישיים והרבה תמיכה של הארגון לקהילה ולהיפך.

דורית שחף: אני חושבת שהנושא הזה של הדו-קיום בתוך דלתא הוא נושא חשוב, מאוד חרוט על החזון של דלתא.

יעל דיין: ביקרנו במפעל דלתא, אנחנו מכירים את הבעייתיות של יצוא מפעלים שהם בעיקרם - אם אנחנו מדברים על טכסטיל - שהם עתירי עבודת נשים שבין כה הן בדרגת שכר לא גבוהה, של יצוא כל המפעל, זאת אומרת, גם אלה שמשתכרות פחות, נלקחת מהן העבודה על ידי יצוא כל המפעל, זה עניין של מדיניות.

יעל דיין: בשעתו זה היה משולב במה שנקרא מזרח תיכון חדש, והיתה על זה ביקורת, אבל באיזשהו מקום היתה הרגשה שאם אפשר ליצור שילובים בין תעשיות ישראליות ותעשיות בירדן במקרה הזה, או במקומות אחרים, אז מדינת ישראל צריכה למלא את החסר ולא להלין על יצוא התעשיות, למרות שזה פוגע.

יעל דיין: הנושא הזה הוא עניין נפרד, ובאמת עניין של מדיניות, כשבעקיפין הוא פוגע בנשים, משום שנשים בדרגת השכר הנמוכה יוצאות נפגעות כי מוצאים נשים או גברים שעובדים בעוד פחות, זאת אומרת בדרגת שכר עוד יותר נמוכה.

יעל דיין: אנחנו נדון בחודש הקרוב בכל נושא הגלובליזציה ומה זה עושה לנשים.

יעל דיין: בין השאר רואים את התמונה העולמית, זה לא שמפעל עובר מנצרת עילית לירדן.

יעל דיין: בכל העולם אנחנו רואים את המעבר, בין אם זה לטייוואן או לדרום קוריאה, ואחר כך נוצר מעמד חדש, ואחר כך זה עובר הלאה.

יעל דיין: יש לזה איזשהו גבול, זאת אומרת, זה לא אינסופי.

יעל דיין: בנושא הזה של נשים וגלובליזציה, שנדון בכל מיני מסגרות, אנחנו נדון בהקדם.

יעל דיין: אני מבקשת שלוש דוברות בקיצור, לפני שנעבור לחלק שלנו, פשוט כי הן נציגות של קבוצות שונות.

יעל דיין: פנינה רוזנבלום, רחל בולטון, ונונה קוכינה, שהיא מבין התעשייניות החדשות, עולה חדשה.

יעל דיין: פנינה, בבקשה.

4035: שלום לכולם, תודה רבה לוועדה לקידום מעמד האישה על כך שהזמינו אותי.

4035: אני שמחה להיות כאן.

4035: אני מייצגת את הסקטור העסקי.

4035: אני כאישה קמתי לבד והקמתי חברה בלי שאף אחד יעזור לי.

4035: היום אני מעסיקה בחברה כ-100 עובדים, מתוכם 90% נשים, בתחום הקוסמטיקה, ומזלי הוא שבתחום הזה צריך רק נשים, אז כך שזה יצא בשבילי טוב מאוד כי אני מפרגנת לנשים, ואני חושבת שהן כוח עבודה מצויין.

4035: אני גם יודעת, כשאני מסתכלת מההיבט הכלכלי, אני חושבת שזה מאוד קשה להיות אשת עסקים במדינת ישראל מהרבה מאוד היבטים, וגם פרופסור רות בן ישראל דיברה על זה שהרבה מאוד נשים לא בוחרות להיות נשות עסקים, הן בוחרות להיות יותר אמהות, וקשה מאוד השילוב של גם להיות אמא וגם אשת עסקים.

4035: עד היום אני עובדת קשה מאוד.

4035: מכיוון שיש לי גם ילדים קטנים, שילבתי את הנושא של להיות גם אמא וגם אשת עסקים וגם לעשות הכל, ואני מאמינה שמי שרוצה - אין דבר העומד בפני הרצון.

4035: זה רק עניין של רצון.

4035: אצלי, למשל, היות שאני אשת עסקים, עצמאית, אז כבר כשחן וגל כשהיו קטנים היה לי חדר בעסק, חדר צעצועים, חדר שינה, הכל הייתי עושה בעסק, והם גדלו בעסק כאשר היו קטנים.

4035: אני חושבת שזה פתרון מצויין לנשות עסקים שרוצות להיות אמהות וגם להצליח בעסק, לשלב את שני הדברים ביחד, וזה לא מפריע בעבודה, אלא להיפך, את מרגישה מצויין שאת גם עושה את העבודה ואת גם אמא.

נעמי חזן: יש לך מעון בעסק?

4035: אין לי מעון בעסק, אבל אחרי הגן, הרבה מאוד שנים הם היו באים לעסק, וכך גידלתי את הילדים.

4035: אני חושבת שהייתי מאוד מאוד מברכת אם מפעלים גדולים או עסקים גדולים שיש בהם הרבה מאוד נשים שעובדות, שהיו כן עושים מעון.

4035: זה היה מקל על האמהות, וזה היה מוציא הרבה מאוד נשים לעבודה.

4035: כך שאני חושבת שמהבחינה הזאת, אין דבר שיכול לעצור נשים מלהצליח.

4035: לצערי הרב, כשראש הממשלה עשה כנסים כלכליים, כמעט שלא היו שם נשים בכלל, אפילו אני לא הייתי מוזמנת לשם.

4035: לא עמדתי אולי בקטגוריה של החברות הגדולות ביותר, אבל אין שום התייחסות לעסקים קטנים ובינוניים שצריכים את העזרה, ואני חושבת שהוועדה לקידום מעמד האשה יכול לעשות הרבה מאוד למען זה שיהיו יותר נשים בעסקים, לא רק כעצמאיות גם כמנהלות, וגם נשים שתהיה להן השפעה.

4035: אני מאוד מקווה שבכנסים כלכליים יהיו הרבה יותר נשים, כי אני חושבת שזה חשוב.

4035: אני בכלל יכולה לתרום, ואם, כמו שאמרת, דליה איציק עוברת להיות שרה כלכלית, אני מאוד מקווה שהיא תמצא את הזמן והדרך גם לפנות אלי ולדבר איתי, כי כאשת עסקים שחיה את השטח, אני יכולה לומר לה בדיוק מה הן הבעיות של אנשי עסקים קטנים ובינוניים שמהווים 35% מכוח התעסוקה במדינת ישראל.

4035: ואם תהיה בכל ממשלה וגם בכנסת אוזן קשבת לעסקים האלה, אני בטוחה שהרבה יותר נשים ייצאו, יעבדו, יקימו עסקים משלהן, ונוכל לראות יותר נשים מצליחות.

4035: אני מקווה שכך יהיה.

4035: תודה רבה לכם.

יעל דיין: רחל בולטון , משרד פרסום, בבקשה.

רחל בולטון: אני מודה שהזמנתם אותי, ואני חושבת שיש לי גאווה להיות גם אישה וגם אשת עסקים.

רחל בולטון: עשר שנים עסקתי בפרסום כשכירה, ויום אחד פיטרו אותי ועשו לי את טובת חיי, כי עד אז רק עבדתי , ומאז התחלתי לעשות כסף.

רחל בולטון: התחושה הראשונה כשפיטרו אותי, היתה שחיפשתי גבר לשרת אותו, לעשות לו משרד, והלכתי למישהו שיש לו משרד מאוד קטן היום ואמרתי לו: לא צריך את השם שלי, כשותפה סמויה, תן לי 35%, אני אעשה לך את המשרד.

רחל בולטון: הוא אמר: לא, מה פתאום, משכורת.

רחל בולטון: אמרתי: משכורת - לא.

רחל בולטון: היום אני הרבה הרבה יותר רחוק מאיפה שחלמתי, ברוך השם.

רחל בולטון: הקמתי משרד בהתחלה מחדרון קטן בבית, מתוך אמונה שכך אני אוכל לטפס טיפין טיפין.

רחל בולטון: הסיבה שיום אחד יצאתי מביתי, היא כי בני הקטן החליט – עשינו פרוזנטציה לאל-על – לצבוע את המטוס כחול לבן.

רחל בולטון: איך אני אבוא ל"אל-על" בלי מודעה צבועה, קריאטיבית?

רחל בולטון: ואז גיליתי שבעצם אי אפשר בית ועבודה, למרות שאני מאמינה שבתחומים מסויימים אפשר.

רחל בולטון: יושב אצלי ערבי שמטפל במגזר הערבי מנסור מנסור מטירה, למעשה אנחנו יודעים שהשפה היא כמעט אותו דבר.

רחל בולטון: אנחנו חמולות משפחתיות החרדים והערבים, אנחנו נוהגים בהמון דברים באופן מאוד דומה, אנחנו נורא קהילתיים, אנחנו נורא חושבים - החרדים אמנם יותר מאורגנים מהערבים - בתמיכה הדדית, וכשיש לנו ישיבות משרד או פורום של מסיבה, זה נראה כך.

רחל בולטון: יש לנו חילונים עם עגילים וקוקו ויש לנו ערבים ויש לנו חרדים, ובעצם אנחנו רואים איך צריכה להיראות מדינת ישראל.

רחל בולטון: כולנו חרדים היום.

רחל בולטון: מבחינתי כאישה, אני רוצה להגיד שתי דברים.

רחל בולטון: אני מעודדת כל אשת עסקים שאני פוגשת בדרכי , ואם אני יכולה לעבוד עם נשים ולקבל ספקים נשים, אני משתדלת לעשות את זה.

רחל בולטון: למרות היותי אשה חרדית, אני חוזרת בתשובה, אני לא מפחיתה בחשיבות של לגדל ילדים, אני בעד והרבה ילדים וכמה שיותר.

רחל בולטון: אין לזה סתירה ליכולת ארגונית נפלאה ואמביציה שיש להמון נשים.

רחל בולטון: תבורכנה הנשים, ובהצלחה.

יעל דיין: תודה רבה.

4035: הייתי מוסיפה משהו למרק של בעלה ששתה – כשחני היתה קטנה אז לי פגישות וישיבות ובאמצע היתה אומרת: אמא אני רוצה דיסה.

4035: אז היא היתה על הידיים שלי, הייתי נותנת לה את הדיסה והייתי ממשיכה את הישיבה.

4035: אין דבר שאסור לעשות.

4035: הכל מותר.

איילה גליקסברג: ההבדל בין נשים לגברים, הוא שגברים מתנועעים קדימה ואחורה, ונשים מתנועעות מצד לצד.

יעל דיין: יפה.

יעל דיין: טוב שאנחנו מצולמים.

נונה קוכינה: אני עליתי ארצה ב-1987, תשע שנים הייתי מסורבת עלייה.

נונה קוכינה: המשפט הראשון שאמרתי בארץ היה: החלום הפך למציאות.

נונה קוכינה: יש שלושה גורמים שבזכותם הצלחתי הגעתי לאן שהגעתי.

נונה קוכינה: דבר ראשון – כוח השרדות - את זה קיבלנו עם סופה לנדבר אחותי.

נונה קוכינה: בגיל 4 חליתי בפוליו, הייתי משותקת.

נונה קוכינה: בגיל 12 נפלתי מהעץ, הייתי ילדה שובבה ושנה שכבתי בגבס.

נונה קוכינה: בגיל 17 חליתי בסרטן ועברתי הרבה.

נונה קוכינה: אז החלטתי להיות רופאה שונה מכל הרופאים שיש בעולם.

נונה קוכינה: היום אני באמת שונה מכל הרופאים.

נונה קוכינה: דבר שני שעזר לי בחיים להצליח, זו החלטה מהירה.

נונה קוכינה: אנחנו החלטנו, אני עם בעלי, למכור אוטו, למכור את מה שיש לנו, ולהשקיע בעסק, כי לא היה לנו כסף, וגם אצל סופה לא היה כסף להלוות לנו לביזנס.

נונה קוכינה: סופה אמרה: אתם פשוטים משוגעים, מוכרים הכל והולכים לגור בשכר דירה עם שלושה ילדים קטנים, היה צריך להחליט וללכת קדימה.

נונה קוכינה: דבר שלישי שעזר לי להצליח ולהגיע לאן שהגענו זו אהבה גדולה קודם כל לבעלי, אני מודה לו מאוד ואני תמיד רוצה את התמיכה שלו ומעריצה את כל מה שהוא עושה.

נונה קוכינה: עשינו פיתוח מאוד שונה, אין דבר כזה בארץ.

נונה קוכינה: אנחנו מגדלים ארכי-בקטריה מים המלח ומוסיפים אותה לכל מוצרינו, וזה סוד המוצר שלנו לגוף.

יעל דיין: אני חייבת לומר שהציעו להביא גם דוגמיות וכן הלאה.

יעל דיין: פעם ביום האישה הבינלאומי היתה חלוקה של קיטים קוסמטיים ושיעור חינם במקרמה, אנחנו כאן רואים ושומעים סיפורי הצלחה, סיפורי בעיות, סיפורים של נשים שעובדות כעצמאיות, נשים שעובדות במפעלים ומנהלות במפעלים גדולים.

יעל דיין: אני אעשה הפסקה בין הדוברות המייצגות קבוצות שונות ואעבור למספר חברות כנסת.

זהבה גלאון: זה מאוד מרגש לשמוע את הסיפורים האישיים של כל הנשים המצליחות והמוצלחות, ואני משוכנעת שבעולם יושבות רבות אחרות שאת הסיפורים שלהם לא שמענו, וזה מחמם את הלב.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה בתור מי שלפחות בזירה שלנו שאני שייכת אליה, אני יודעת שגם המאבקים שלכם הם כל כך קשים, ואם אנחנו מדברים על עולם העבודה, יש איזשהו מיתוס, בגדול - אני יכולה לדבר על עולם העבודה שכולל גם אותנו - יש אמונה שרווחת שכאילו עולם העבודה בגלל שהוא כל כך מסודר, נראה אובייקטיבי, הוא נראה נייטרלי אז הוא לא ממוגדר, זאת אומרת, אין בעיות של שיוויון בין המינים וכל הבעיות כבר הוזכרו.

זהבה גלאון: ציינה את זה פרופסור רות בן ישראל, מהם החסמים שעומדים בפני נשים, ואולי הייתי אומרת, אם כבר מדברים על חסמים, אולי הייתי מזכירה את הגברים לצורך העניין, שהסיטואציה היא די נוחה להם, ובגלל שהסיטואציה נוחה להם, אז הם עושים את הכל כדי להנציח את המצב.

זהבה גלאון: אולי גם את זה צריך להזכיר.

יעל דיין: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה לברך אותך יעל .

סופה לנדבר: אני חושבת שבעצם בעשור הזה התוצאה של הוועדה שלך, יחד איתנו, היא תוצאה יפה ביותר.

סופה לנדבר: אמנם יש לנו עוד דרך ארוכה, אבל אני חושבת שמגיע לך שאומר לך שאת אישה נחרצת, אישה שלא מוותרת, אישה עובדת ואישה שיודעת להגיע להישגים, ואני מאחלת לך הצלחה.

סופה לנדבר: אם תרשו לי כמה מלים אישיות.

סופה לנדבר: אף אחד לא ידע על דברים שעומדים מאחורי הוילון, ואצל כל אדם יש וילון מסויים והוא לא פותח אותו ולא נותן להיכנס.

סופה לנדבר: אני מרשה לעצמי להגיד כמה מלים שיכול להיות שהן מאוד מאוד אישיות, אבל ביום הזה אני חושבת שמותר.

סופה לנדבר: אחותי פתחה את זה בכמה משפטים.

סופה לנדבר: אמא שלנו נפטרה יומיים לפני שהיתה צריכה לעלות ממדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: היא היתה מסורבת עלייה, אני הייתי כאן, הם היו שם, היא נלחמה עבור יציאה ממדינות חבר העמים, המשפחה שלי נשארה שם מאחורי מסך הברזל.

סופה לנדבר: לפני 13.5 שנה אחותי הגיעה, ואני חושבת שאפשר להגיד שאם רוצים משהו, משיגים הכל.

יעל דיין: תודה רבה .

עסאם מח'ול: אני מרגיש טוב מאוד להיות במחיצתכן, גם כדי לברך את ציבור הנשים ואת המאבק למען האישה ומעמד האישה, וכל האנשים שמחוייבים לו בארץ.

עסאם מח'ול: הדיון לא היה דיון של ברכות, זה היה דיון שנגע בבעיות, נגע בשאלות, ושמענו דברים מאוד חשובים.

עסאם מח'ול: אם אנחנו מדברים על בעיות, למשל כמו דלתא, השאלה היא האם אנחנו צריכים לסמוך על הסיפור הזה של העברה בפריפריה בצורה כפי שזה מועבר.

עסאם מח'ול: יש לי פניות של עובדות דלתא או עובדות טקסטיל אחרות, שהן חיות כמעט תחת אימה של בעל הבית, של אותו אדם ששכרו ממנו את המקום, שהוא גם המנהל של המקום, ששכרו את השירותים שלו כדי לנהל היטב את המפעל ולשמור שלא יבזבזו יותר מדי כסף.

עסאם מח'ול: אני מכיר נשים שעובדות שם במקומות האלה, והן לא מעזות אפילו לתבוע תנאים אחרים או לפנות להסתדרות.

יעל דיין: תודה רבה לך.

יעל דיין: אני מקווה שזה גם סימן, ואין בינינו מחסומים פוליטיים במובן הרגיל שיש במקומות אחרים.

יעל דיין: אני מקווה שזה יהיה סימן לבאות גם בתחומים של קידום הנשים, של שיוויון הנשים, של תקציבים לנושאים שלנו של מאבק באלימות שאנחנו לא עוסקים בו היום, ושל הקידום הכלכלי שאנחנו כן עוסקים בו היום, שאנחנו רואים בו מפתח.

יעל דיין: בהזדמנות זאת, ואני בטוחה שבשם כולם, אני מאחלת לך הצלחה רבה, ותהיה לי בעיה בוועדה הזאת.

יעל דיין: כרגע אנחנו במספר שווה, נשים וגברים, עכשיו שתי חברות ועדה לפחות הולכות להיות שרות, ואחת הולכת כנראה להיות סגנית שר.

יעל דיין: זו הפעם הראשונה שיש רוב ענק לגברים בוועדה לקידום מעמד האישה.

לימור לבנת: אני רוצה להתמקד בנקודה אחת.

לימור לבנת: אני אדלג על הנושאים הקלאסיים של קידום נשים ותקרת הזכוכית ופערי השכר, קידום למשרות בכירות והבעיה הנצחית של הבית והמשפחה והילדים והצורך להתמודד עם כל הדברים הללו, שזה נכון לגבי כל אישה בכל קריירה, לאו דווקא בנשים שמתמקדות בנושאים הכלכליים.

לימור לבנת: אני בוודאי מצדיעה לכל אישה שמגיעה לתפקיד כלשהו בכל תחום, אבל אותן נשים שמחליטות בעצמן לפתוח עסק ועושות את זה בתנאים מאוד קשים, כאשר הרבה יותר קשה לנשים בכל תחום, בין אם זה ללכת לבנק ולשכנע לקבל הלוואות, ודרך זה שצריך לנהל עובדים שהרבה פעמים הם גם גברים ומקבלים את זה בצורה פחות טובה, ודרך זה שאם מישהי פותחת עסק, רצוי שהיא תהיה מכוערת, רצוי שהיא לא תיראה טוב, רצוי שאולי גם תהיה קצת מטומטמת, אחרת לא מפרגנים לה את זה שהיא הצליחה בכוח עצמה מכוח עצמה בזכות מה שהיא עשתה.

לימור לבנת: יש כאן נשים שאני מכירה, והן עשו עבודה בזכות עצמן.

לימור לבנת: נצטרך כנראה להשקיע יותר גם בחינוך של הצעירים, של בני הנוער, שנשים יכולות, ולנשים, שיפרגנו לאלה שכן הצליחו לעשות את זה, וגם לגברים כמובן.

לימור לבנת: בנימה הזאת של משימות שעוד יש לפנינו, מעבר למה שכבר עשינו, ואני חושבת שיש הישגים בהחלט יפים, אם כי התהליך איטי וסיזיפי בכל נושא מעמד האישה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: אני מודה לכם .

יעל דיין: חברת הכנסת חזן, בבקשה, ואחריה הגב' נאוה ברק.

נעמי חזן: תודה רבה.

נעמי חזן: אני רוצה לברך את יעל שהיא נשארת ואת כל אלה שהתאספו כאן היום.

נעמי חזן: אני מוכרחה להודות שמה ששמענו הוא מרתק, וזה גם מעלה הרבה שאלות, ומשום שאני לא מכבירה במלים, אני אעלה את השאלות לפחות בשלושה תחומים מרכזיים.

נעמי חזן: נקודה שנייה.

נעמי חזן: יש פער יותר מדי גדול בהכנסות של נשים, בשכר.

נעמי חזן: אני עדיין מאוד מוטרדת מהעבודה שלמרות ההתקדמות של נשים בצמרת, המצב של נשים בפריפריה במגזרים שונים הוא מצב של עוני מתמשך.

נעמי חזן: אם אין התייחסות בין ההתקדמות לבין הטיפול בעוני של נשים כתופעה נשית, אני חושבת שאנחנו חוטאות למטרה המרכזית שלנו.

יעל דיין: הגב' נאוה ברק, בבקשה.

נאוה ברק: אני שוב מודה ליעל על ההזמנה לבוא ולהשתתף בדיוני הוועדה לקידום מעמד האישה.

נאוה ברק: הייתי בדיונים מספר פעמים ותמיד נהניתי מהרצינות של הדיונים ומהתרומה שלהם, ומהתוצאות החיוביות שבשטח.

נאוה ברק: היום שמענו כמה סיפורים כאלה, כל אחת על הדרך הארוכה שעשתה עד ההצלחה.

נאוה ברק: ככל שיותר נשים כאלה תשתלבנה בעשייה ותפקידי ניהול, אני חושבת שאתם תהיו הקול של הנשים המצליחות וזה ישפיע על נשים אחרות, כי באותה מידה אתן משמשות גם מודל לנשים שירצו להזדהות איתכן.

רונית לב-ארי: אני מברכת על הנושא.

רונית לב-ארי: דיברנו על זה לא פעם, אני, כמי ששנים עסקה בנושא של אלימות כנגד נשים, מאוד תמכתי בהחלטה שה-8 במרץ יהיה יום שנשתדל לדבר בו על נושאים אחרים וגם על הישגים.

רונית לב-ארי: כאן צריך לדעתי להזכיר את מאבקן של הפועלות במצפה רמון, חבצלת עמבר וחברותיה, אני חושבת שהן סימלו את השנה של נשים בתעשייה.

יעל דיין: הן הוזמנו והתכוונו לבוא, ויש להן ישיבת הנהלה והן מתנצלות, ולכן הן אינן איתנו.

רונית לב-ארי: אני שמחה שקלעתי לדעת גדולים.

רונית לב-ארי: ביקרתי במצפה רמון כמו חברות אחרות, וחבל שחבר הכנסת מח'ול לא נמצא, אבל אני רוצה למסור לגברים שמצד המאבק של הנשים, מצד שני שיתוף פעולה של גברים עם עמדות שיוויוניות, הם בהחלט חלק חשוב בקידום מעמד האישה.

רונית לב-ארי: גם הרשות לקידום מעמד האישה השנה בתכנית 2001 תשים דגש על נושא של נשים בעבודה.

רונית לב-ארי: אנחנו בימים אלה עסוקות בגיבוש מערך אכיפה שיביא לתוצאות אמיתיות בשטח, כך אני מקווה.

רונית לב-ארי: אני מתכוונת לדבריה של פרופסור רות בן-ישראל שאני מברכת אותה על קבלת הפרס, ויש הרבה מאוד מה להגיד, אני אעשה את זה בקיצור.

רונית לב-ארי: אני רוצה לברך את חברת הכנסת יעל דיין, ואני שנים מופיעה בוועדה כנציגת נעמ"ת, בחודשים האחרונים כמנהלת הרשות, ולא פעם אני מזכירה שמות של חברי כנסת עם עמדות מדיניות שונות לגמרי שיושבות יחד ומקדמות נשים כקבוצה מלוכדת והומוגנית, וכך גם הרשות לקידום מעמד האישה עושה עבודה נטו מקצועית ממלכתית כוללנית, תוך כדי מתן ביטוי לכל גווני החברה הישראלית.

רונית לב-ארי: אני מאוד מקווה שנמשיך לעבוד ביחד, וכמובן ברכות לשלוש השרות.

רונית לב-ארי: אנחנו לא שמענו על דברים מוגמרים, אבל אם יהיה מה שיש בעיתונות, אז אנחנו כבר עם תכניות רציניות להעלות מדרגה את הנושאים שמאוד חשובים לנו.

יעל דיין: חדוה אלמוג, בבקשה, ואחריה חברת הכנסת מאור ואחריה ג'ין רוזנברג.

חדוה אלמוג: צהריים טובים לכולם.

חדוה אלמוג: כמעט תקפו את הנושא מכל הכיוונים, אבל אני אתחיל בברכה אישית לפרופסור רות בן ישראל.

חדוה אלמוג: באופן אישי חתמתי על הכנת התיק שלה לפרס.

חדוה אלמוג: כל שנה הוועדה מעמידה לנגד עיניה קבוצה של נשים בתחומים שונים ומביאה אותן מבחינת התיקים לפרס ישראל, רותי אחת מהן, ואנחנו יותר מגאות על כך.

חדוה אלמוג: ישנה גם פרופסור ברכה רמות ועוד שמונה נשים שהיו שותפות להכנה, ואני מקווה שעד שייגמר התהליך ונקבל את כל השמות, נמצא בטקס השנה יותר ויותר נשים.

חדוה אלמוג: אני שמחה על הפעילות של נעמ"ת שעוסקת בעניין הזה בכל השכבות, גם בעניין של אכיפה וגם בעניין של החלשות בחברה, ומצד שני גם עוסקת בצד השני של עידוד וקידום, והייתי אומרת של שימת פוקוס על נשים מצליחות.

חדוה אלמוג: רות, לך ולבן זוגך שהוא שותף שלנו גם בפעילויות אחרות, הרבה הצלחה ובריאות.

חדוה אלמוג: כשסיימנו את המחקר אמרנו: בואו נלך לצד הגברים ונראה מה עמדתם.

חדוה אלמוג: לפני שלושה ימים הצגנו את המחקר החדש שלנו שדיבר על תפיסת העולם של גברים את עולם העבודה של הנשים.

חדוה אלמוג: יש שם שני דברים מעניינים.

חדוה אלמוג: הנקודה הראשונה מדברת על כך שגברים למדו שצריך להצהיר הצהרות על שיוויון בין המינים.

חדוה אלמוג: הם למדו שצריך לתת הצהרות כאשר שואלים אותם, כמה צריך, איך הם יממשו את זה, רואים את הפער האדיר בין שתי נקודות.

חדוה אלמוג: אחת - 80% מהגברים טוענים שצריך להיות שיתוף וחלוקת נטל בבית, אבל למעלה מ-60% מהגברים מודים שהם עוסקים בעזרה בבית פחות משעה בבית.

חדוה אלמוג: זאת אומרת ההצהרה בצד אחד והפער בצד השני.

קריאה: הכל תלוי באישה.

חדוה אלמוג: כאשר אנחנו מדברים על תפיסת העולם של החברה שלנו, אנחנו מדברים על הכלל ולא על הפרטים, כשבמקרה אני מעריכה שדווקא אלה שיושבות כאן, מהוות את הקבוצה שלא נכנסת לתוך המחקר, ואולי זה האחוז שעושות משהו אחר, אבל אנחנו מדברים על התפיסה הכוללת.

חדוה אלמוג: בנושא האכיפה, אני חושבת שאחת מהאופציות לאכוף את חוקי העבודה המאוד מתקדמים שנחקקו כאן, היא על ידי העלאת המודעות ושימת הנושא על סדר היום הציבורי, על ידי פנייה לארגונים שעוסקים בנושא, ולא להוריד את זה מסדר היום הציבורי.

חדוה אלמוג: אנחנו יודעות שאחרי כל פנייה של אישה בנושא של הטרדה מינית או אי-שיוויוניות בשכר, או אי-שיוויון הזדמנויות בקבלה לעבודה.

חדוה אלמוג: אנחנו יודעים שיש מבול של נשים שפונות, והמבול שהולך אחד אחרי השני ליצור את המסה הקריטית, שאולי בסופו של דבר תוכל לשנות.

חדוה אלמוג: הנושא האחרון שצריך לעסוק בו, הוא של שעות עבודה גמישות של נשים.

חדוה אלמוג: אני חושב שבעולם המשתנה של העבודה, זה אחד הנושאים שיעל צריכה להוביל אותם, כדי לאפשר ליותר נשים לצאת לעבודה.

חדוה אלמוג: בוועדת הכספים כרגע מתמודדים עם הנושא של הוצאות טיפול בילדים, שזה אחד הנושאים שמנסים להוביל אותם כל כך הרבה שנים.

חדוה אלמוג: הממשלה בזמנו דחתה את זה כשנעמ"ת הגישה, ואולי זה יבוא מיוזמות פרטיות.

חדוה אלמוג: מבחינתנו, מה שחשוב זה התוצר.

יעל דיין: תודה רבה.

ענת מאור: את הקריירה שלי התחלתי לא במשפטים, אלא בתעשייה ובמפעל בשנות ה-50 בבאר שבע.

ענת מאור: אני קמתי וניהלתי מפעל שעבדו בו 40 עולות חדשות לריקמה ולשטיחים פרסיים, והיו לי סניפים בדימונה ובאופקים.

ענת מאור: כך שמבחינה זאת שסיפרת על אמא שלך, אז פשוט שתדעי שבקנה קטן ניהלתי מפעל כזה בבאר שבע בשנות החמישים.

ענת מאור: הברכה הראשונה, כמו מרבים, היא לרות בן ישראל בהתרגשות אדירה, גם אישית מקשרי העבודה ומתרומתה האדירה כשהייתי יושבת ראש ועדת משנה לקידום נשים בעבודה ובכלכלה לאורך שבע שנים, וגם לכולנו לציבור הנשים, לציבור העובדים.

ענת מאור: הברכה השנייה היא לנשים בכלכלה.

ענת מאור: אלה שעושות את זה ואלה שבזכותן אנחנו יכולות להיות גאות.

ענת מאור: יושבות פה רבות, אני לא רוצה לפגוע באף אחת, ואני מכירה אישית חלק מכן, נשים מצליחות, וזה מקור גאווה והישגים.

ענת מאור: אני רוצה לומר ששני היעדים באותו הקשר צריכים להיות קודם כל נשים.

ענת מאור: יש הרבה נשים בפריפריה ובעיקר נשים ערביות שלא זוכות לזה.

ענת מאור: אנחנו מדברות על זה, ולצערי לא מספיק מקדמות את זה.

ענת מאור: העובדה שעדיין פחות מ-20% נשים ערביות בכלל זכאיות או יכולות לצאת לעבודה, היא אות קלון לחברה הישראלית.

ענת מאור: אני רוצה שכולנו ניקח את זה כמשימה אדירה, כולל נשים בפריפריה.

ענת מאור: בקידום חוקים הייתי רואה שלושה יעדים לשנה הנוכחית.

ענת מאור: קידום נשים בעסקים ובכלכלה, עידוד יזמות.

ענת מאור: החוק קיים בארצות הברית, הוא נתן מענה ל-15 מיליון נשים.

ענת מאור: אני מקווה שאנחנו נקדם, הוא מוכן לקריאה ראשונה, צריך להשלים אותו.

ענת מאור: פה אני מקווה שתהיה בשורה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: ג'ין רוזנברג, בבקשה, ואחריה צ'יטה, חבר הכנסת אליעזר כהן.

ג'ין רוזנברג: שלום רב לכולם, אני באתי לכאן מהפריפריה, מנהריה.

ג'ין רוזנברג: ראשית כל אני רוצה לברך כל ילדה, כל אמא, כל אשה, כל סבתא שיושבת כאן ביום הזה.

ג'ין רוזנברג: אתם בוודאי תוהים למה דווקא אני באתי לדבר פה.

ג'ין רוזנברג: הזמינו אותי ושיבצו אותי בתור מובילה, כך נאמר לי.

ג'ין רוזנברג: אבל לא רק את זה רציתי לבוא ולהגיד כאן, במקום הנכבד הזה.

ג'ין רוזנברג: כשאני באתי ורציתי לפתוח את העסק שלי, אמרו לי: את משוגעת עם דיפלומה, את לא נורמלית.

ג'ין רוזנברג: זאת התשובה שקיבלתי מהגורמים שפניתי אליהם.

ג'ין רוזנברג: כן, אני משוגעת עם דיפלומה, ולאחר מכן אני מנהלת את העסק שלי כבר 10 שנים מתוך 11 שנה שאני בארץ.

ג'ין רוזנברג: בנוסף לזה, אני יושבת כחברת הנהלת מט"י גליל מערבי לצד אותו מנכ"ל שענה לי כך.

ג'ין רוזנברג: מי שלא מכיר, מט"י זה מרכזי טיפוח ליזמות עסקית שהוקם על ידי רשות עסקים קטנים בכל הארץ ונתמך בסוכנות, בג'וינט, במשרד הקליטה ובעוד כמה גורמים, וגם במשרד התעשייה והמסחר.

ג'ין רוזנברג: היום אני מטפלת בעזרת השותפות שלי להצלחה, שאלה 12 מחנכות, ואלה לא סתם מחנכות, אלה 12 משפחות, 12 אפשרויות לשלם את המשכנתא.

ג'ין רוזנברג: אני מדברת במונחים של העולים החדשים, כי זה נורא חשוב, וגם לזוגות הצעירים.

ג'ין רוזנברג: זה בוודאי עוד 60 אמהות שיכולות לצאת כל בוקר לעבודה ולהפקיד את הילד שלהן, הנכס היקר שלהן, בידיים של הגן שלנו.

ג'ין רוזנברג: אולי ההצעות תהיינה מוכרות לאמהות עובדות, וגם כן לא פחות חשוב, הסיבסוד, כי היום אנחנו מוכנים לסבסד את העלות של הילדים שלהן בגן, כשרק משרד העבודה והרווחה מסבסד, ולא הגנים הפרטיים.

ג'ין רוזנברג: לוועדת החינוך הפיקוח על הגנים הפרטיים נורא חשוב, כבר מזמנו של יגאל אלון.

ג'ין רוזנברג: תודה רבה.

יעל דיין: תודה רבה ובהצלחה.

אליעזר כהן: אני מצטרף לברכות לזוכות בפרס ישראל, פרופ' רות בן ישראל, וגם פרופ' ברכה רמות, ופרופ' רות ארנון.

אליעזר כהן: אני רוצה להעיר הערה ראשונה, שאני חושב שבפורום הזה כדאי להבליט את ההצלחה.

אליעזר כהן: בפורום הזה רציתי להבליט נקודה מסויימת, כאחד ששירת בהרבה מאוד מקצועות בצה"ל.

אליעזר כהן: אני רוצה להדגיש שבזמנו אני כבר התנסיתי בהצלחת נשים דווקא בתפקידים מבצעיים בצה"ל.

אליעזר כהן: אני רוצה להדגיש ולפרט את ההצלחה, כשכולנו יודעים שבנות ונשים הולכות ומצליחות דווקא בתפקידים הגבריים המבצעיים בצה"ל.

אליעזר כהן: אני רואה את זה כהתפתחות מאוד מעניינת ומאוד חשובה, כי כשנשים הצליחו במשפטים, הם אמרו: אה, במשפטים, כשהן הצליחו ברפואה, הם אמרו: אה, ברפואה.

אליעזר כהן: פה אין אה.

אליעזר כהן: זה המעוז הגברי.

אליעזר כהן: בצבא, ההצלחה של נשים בצבא, והן הולכות ומצליחות יותר ויותר, זו נקודה מובלטת מאוד לטובה.

אליעזר כהן: מכאן אני מוביל לעניין של המנהיגות.

אליעזר כהן: אני מקווה ומצפה שיותר ויותר נשים תיכנסנה למערכת הפוליטית, עד שהאגף הזה יצמיח מנהיגות שתהיינה ראשי ממשלה, כי בהכירי כמה נשים, אני יודע שבין הנשים יש חומר למנהיגות ולקבלת החלטות ולניהול ברמה הכי גבוהה שיכולה להיות, לא פחות טוב מהגברים, אלא רק יותר טוב מהגברים.

יעל דיין: אני אבקש מקצינת ח"ן ראשית לומר כמה מלים, ואחריה רינה בר-טל, יושבת ראש שדולת הנשים.

30059: חברת הכנסת יעל דיין, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, שאנחנו רואות בך לוחמת פרלמנטרית, אני חושבת שדווקא ביום הזה של ציון יום האישה הבינלאומי, נכון להצטרף לברכות שכבר נאמרו, אבל כיוון שאנחנו נדרשים לקצר, אני לא אפסח על זה, אעשה את זה בקצרה.

30059: לך ברכות, ואנחנו יותר משמחים ושמחות שאת ממשיכה איתנו גם בהמשך.

30059: לפרופסור רות בן ישראל, שאנחנו יודעים שבעידן הזה לא די לאישה להיות טובה מאוד, היא צריכה להיות מצויינת, ויותר מאשר אחרות, כך שאין לי ספק שהבחירה הזאת היא בחירה וגאווה לכולנו כנשים.

30059: לגוף המשמעותי הזה יש השפעה רבה מאוד על מקומן אחר כך של הנשים בחברה בישראל, ואני שמחה על דבריו של חבר הכנסת צ'יטה, כי במידה רבה מאוד הוא בהחלט שיקף את התמורות שחלות בשנים האחרונות על שירות הנשים בצבא.

30059: ביום הזה אני רוצה לצטט, אני ממש לא זוכרת מי אמר את זה, אבל זה לא משנה.

30059: מה שחשוב זאת האמירה שכדי להצליח, אנחנו הנשים לא צריכות להיות כמו גברים, אנחנו צריכות להיות יותר נשים.

30059: אין לי ספק שככל שנהיה יותר נאמנות למי שאנחנו, לעצמנו, אנחנו נוכל לעשות את הבחירות היותר נכונות ולהצליח.

30059: ובהיבט הזה, העובדה שעל סדר היום של שנה זו הוא הנושא הכלכלי.

30059: הוא בהחלט מהווה מפתח משמעותי לעשות את הבחירות הנכונות, כי כדי שאישה תהיינה משוחררת לחלוטין כדי לעשות את הבחירות הנכונות ולהיות נאמנה לעצמה, היא צריכה להיות בעלת עצמאות כלכלית, ואין לי ספק שכל אחת עושה זאת מהמקום שלה.

30059: והגיעו לכאן נשים מרשימות מאוד מתחומים שונים שמצליחות מאוד, ובתחומן הן מהוות מודל לחיקוי לנשים רבות אחרות.

30059: לצערנו, נשים עדיין סמוכות על שולחנם של גברים בהרבה מאוד בתים בישראל.

30059: תודה.

יעל דיין: תודה רבה לקצינת חן ראשית.

יעל דיין: רינה בר-טל, בבקשה.

רינה בר-טל: את הברכות אומר בסוף.

רינה בר-טל: משפט אחד על השדולה.

רינה בר-טל: אני מאוד מאמינה בקואליציות, ואנחנו מתחברות כרגע לאחד מספקי המזון הגדולים ביותר בארץ שיצא בפרסום מאוד פוגע בנושא של יכולתן של נשים, כן, או לא.

רינה בר-טל: לקחנו את המקרה הזה, ופנינו לאותה חברה מאוד גדולה בארץ, ובמקום להעניש את אותה חברה על הדברים המאוד פוגעים שלה, החלטנו להתחבר לסקר מאוד גדול שהם הולכים לעשות עבורנו, בנושא של נשים ועולם העבודה.

רינה בר-טל: הנושא השני הוא שאנחנו נמשיך לעסוק בכל עבודת הלובי.

רינה בר-טל: במסגרת הברכות, אני רוצה לומר ליעל שהרבה פעמים אנשים שפורצים דרך לא תמיד מגיעים לשפה של הדרך, מבחינתי, כשאמרת קודם על פנינה, שהסתכלת מולה, הסתכלת על היציבה שלה, אני מסתכלת עליך כאישה שפורצת דרך.

רינה בר-טל: בשבילי, פריצת הדרך שלך במשך כל השנים, מהווה הרבה כוח והרבה אנרגיה.

רינה בר-טל: אני רוצה להודות לך על ההתמדה, על האמונה בדרך, ואני יודעת את המחיר המאוד יקר שאת משלמת, אבל את צריכה לדעת שאנחנו איתך, מאחוריך, ואת מהווה גם דוגמא עבורנו.

רינה בר-טל: אחרונה חביבה, פרופ' רות בן-ישראל שאמרתי לה בחוץ שאני מסירה את הכובע בפניה ואני מצדיעה לה, על הנחישות, על האמונה, על המאבקים ועל כל התקרות שהיא היתה צריכה לשבור בדרך למענינו, למען כל אלה שיושבות כאן.

יעל דיין: תודה רבה.

עדה רבון: פרופ' בן ישראל, אני בין היחידות באולם שקראה בשבוע האחרון את החומר שבגינו קיבלת את פרס ישראל, בין היתר, משום שאני בגילי המופלג החלטתי ללמוד משפטים, ונבחנתי בדיני עבודה בשבוע האחרון.

עדה רבון: אני מוקירה את הפרס שקיבלת, ובצדק קיבלת, בזכות גדולה קיבלת אותו.

עדה רבון: אנחנו מברכים אותך.

עדה רבון: אני שמחה לומר שאנחנו וגורמים אחרים, ובראשם הוועדה למעמד האשה, גם ענת מאור, גם יעל דיין, בתחום של נשים וכלכלה, הבאנו לשינוי גדול מאוד בהתייחסות התקשורתית או הדימויית לנושא שיוויון האשה.

עדה רבון: היום זה מאוד פוליטיקלי קורקט, וזה נכון.

עדה רבון: אנחנו לא נוכל לעבור את השלב הזה, ללא עידוד תהליך ההתמצאות של נשים בחברה, בתחום הטכנולוגי כמו שאמרה נעמי חזן, בתחום הביו-טכנולוגי, בתחומים שהם נובעים מן המדעים המדוייקים בצורה כזאת או אחרת.

עדה רבון: אנחנו חייבות להביא לידי זה שנשים תפרוצנה לשטח הזה, זאת המשימה שלנו בעשר השנים הבאות.

עדה רבון: לצה"ל יש חשיבות רבה בתחום הזה, לכל ארגוני הנשים בתחום החינוך יש חשיבות רבה בתחום הזה.

עדה רבון: אם לא נעשה את זה, תהיה לנו שכבה קטנה מאוד של נשים עשירות ומשכילות שעשו את זה, והרבה מאוד נשים עניות שמהוות את חוטבות העצים ושואבות המים של החברה, והמסכנות ביותר והעלובות ביותר תהיינה כאלה, או מי שיגיע לחברה הזאת כמהגרים בשלב האחרון.

יעל דיין: תודה רבה לעדה רבון.

יעל דיין: רבקה שקד, בבקשה.

רבקה שקד: אני ממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה, ומייצגת ציבור של 40,000 עובדות מדינה, כאשר מלכתחילה כשקיבלתי את ההזמנה לישיבה, חשבתי שאולי אין לי משהו חשוב לומר.

רבקה שקד: מדברים על נשים בכלכלת ישראל.

רבקה שקד: נכון שבהמשך המשפט כתוב גם נפגעות, ויכול להיות שעובדות המדינה הן על תקן הנפגעות לצורך העניין, אבל מלכתחילה, אפשר היה לחשוב שנשים בעבודה, ונשים שעובדות, ונשים שמרוויחות שכר נמוך, תקועות אי שם בתקרת זכוכית, בטון, וכו', הן לא קשורות לאולימפוס הכלכלי הזה שבו יושבים גברים ואולי גם נשים מצליחנים ומצליחניות ומקבלים הרבה כסף, ואפשר להחזיק מטפלות ועוזרות תומכים ופליפיניות.

רבקה שקד: אנחנו לא במקום הזה, אנחנו נשים עובדות, אנחנו נשים שלטובתן אתן פועלות, ובעזרת פעילות ושיתוף פעולה מאוד נמרצים ומאוד הדוקים שלכן ישנה התקדמות, ולא אחזור על כל מה שנאמר, אבל כל מי שנמצאת פה בשולחן הזה, פרופסור רות בן ישראל, יעל דיין, ענת מאור, כולכן יודעות שאנחנו עובדות המדינה חייבות לכן המון, אבל עדיין בכל זאת, עם כל העבודה החשובה והגדולה שנעשתה, החוקים אינם מיושמים, ייצוג הולם רחוק מאיתנו.

רבקה שקד: עשר שנים מאז שהנושא הזה במוקד הייצוג של נשים בתוך שירות המדינה לא השתנה, ועמדות בשירות המדינה הן עמדות שמשפיעות על המשק.

רבקה שקד: נשים עובדות במדינה אינן מצליחות להגיע לדירקטוריונים שהן כפופות להם, הן אינן יכולות להגיע לזה.

עדה רבון: זה אסור לפי החוק.

רבקה שקד: אני יודעת על מה אני מדברת.

רבקה שקד: השרים שולחים נציג של משרד, אם זה דירקטור יום אחד, אם זה דירקטור יום אחר, יש נציג של כל משרד כלכלי.

רבקה שקד: כל סדרי העדיפויות של המשרדים, השיח שמקדם את כל הנושא הכלכלי-אקטוארי, הגלובלי, המשקי, הוא כה רחוק מאיתנו, כי אנחנו נמצאות איפה שהוא ברובד החברתי שדיברת עליו, ואנחנו נמצאות במקום לא טוב, וכל הנושא שלנו של קידום נשים נמצא במקום לא טוב.

רבקה שקד: יש סימן שאלה מאוד גדול על הפער בין המלים היפות עליהן דיברה חדוה אלמוג, וזה כל כך נכון, לבין הכוונה במטרות של המחוקק.

רבקה שקד: תודה.

יעל דיין: סימה טמיר, בבקשה.

סימה טמיר: בוועדה שלך, כולנו, גם דתיים, גם חילוניים וגם ארגונים, כולנו יכולים לעזור ולשמוע וקבל אוזן קשבת.

סימה טמיר: חשוב לנו להוריד את השכר של המעונות ממס הכנסה, חשוב לנו שאישה עובדת תהיה שווה בתור, תהיה שווה בניסיון שתקבל ושווה בכסף.

סימה טמיר: מדובר בזכויות האישה הדתית והחילונית גם יחד, וגם לאישה הזרה שנמצאת פה, בין שבטעות ובין שבכוונה, מגיעות גם לה זכויות.

סימה טמיר: אנחנו חייבים לממש אכיפת החוקים של שכר בנשים, אכיפת החוקים נגד חטיפה, חוקים יותר חזקים נגד סרסורים, לקחת מהם את הכסף הלבן והשחור שהם מרוויחים, לקחת מהם את כל הזכויות, ולהכניס אותם לבית הסוהר להרבה זמן, ולאפשר לנשים, כמו בארצות-הברית, שהן הקורבנות, לקבל בחזרה מהאנשים האלו, לפחות לקבל את דמי הנזיקין על מה שנגרם להן.

סימה טמיר: יש נשים במיעוטים, נשים חרדיות, נשים אתיופיות, בעלות משפחה, שלא יכולות לעבוד 40 שעות בשבוע.

סימה טמיר: בארצות הברית בהיי-טק ראיתי בטלוויזיה תופעה חדשה.

סימה טמיר: אישה יכולה לעבוד חצי משרה, בוקר, ערב, או כמה ימים בשבוע, אז למה לא אצלנו?

סימה טמיר: למה לא כאן במשרד העבודה, לאפשר לנשים לעבוד במקצוע אחר, כי שמעתי שיש תקציבים לזה.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל דיין: נדיה חילו, בבקשה.

נדיה חילו: עסקנו בשנים האחרונות גם בוועדה למעמד האישה, גם בישיבות האלה, הרבה מאוד בנושא של הסרבנות, בנושא של אלימות, נושאים מאוד חשובים, ואנחנו נמצאים בקצה אחד של הציר במעמד האישה.

נדיה חילו: בציר השני בעצם נמצא החלק של העוצמה של הנשים, החלק של שילובן מבחינה עסקית כלכלית, וזו בעצם הבחירה של הנושא היום, שאני מאוד שמחה עליה.

נדיה חילו: אני רואה חשיבות מאוד גדולה בשינוי המאוד בסיסי, בסוציאליזציה של ערכי בתפיסות פמיניסטיות, ואל זה בעצם לא הגענו.

נדיה חילו: כל עוד בחלק החינוכי בשלבים לא תהיה הפנמה בסיסית-ערכית של כל הערכים הפמיניסטיים, יהיה מאוד קשה ליישם דברים.

נדיה חילו: עם זאת, אנחנו לא מרימים ידיים וממשיכים בשלטון המקומי בכל נושא מעמד האישה, שעכשיו התחילו למנות על-פי חוק, כשבעצם לוועדה וליעל היה משקל מאוד גדול בעניין.

נדיה חילו: בכל הנושא של נשים, אל לנו לשכוח שיש קבוצה של נשים שהחסמים התרבותיים, הערכיים והדתיים פועלים עליהן וחוסמים אותן בצורה הרבה יותר קשה.

נדיה חילו: מדובר בקבוצה החלשה של הנשים, ואציין שזה בדרך כלל אצל נשים ערביות שמאוד זקוקות גם לסולידריות הנשית מעבר לחלק של הנשים בכלל.

נדיה חילו: תודה רבה.

דליה קלישבסקי: לי יש נושא כבד מאוד ורציני מאוד והוא לא לשלוש דקות ולכן אומר שני משפטים לגבי עובדות דרך חברות כוח אדם, ואני לא עוסקת בפן העסקי אישי, אלא בפן העסקי, הכלכלי והציבורי למדינה.

דליה קלישבסקי: ודאי שמעתם על הקלדניות שעובדות דרך חברות כוח אדם, קלדניות של שופטים ורשמים בבתי המשפט, קבוצה של 650 קלדניות שעברו והתגלגלו מחברת כוח אדם אחת לשנייה במשך עשר ושתים עשרה שנה, ופתאום הופיעה ההסתדרות, קרי, דליה שלקחה אותן, ולצערי זו אני, כי אני לבדי בעניין הזה.

דליה קלישבסקי: לקחתי את הקבוצה הזאת, הקמתי ועד ארצי, ועד של נשים, כולן נשים, נשים רציניות, נשים שמבינות במשפט, מבינות מה עושים להן, כולן נפגעות על ידי שכר שהיה פחות משכר המינימום והצלחנו לעשות להן טבלת שכר, בפעם הראשונה בהיסטוריה, כתקדים בלתי רגיל לחברות כוח אדם שמשלמות להן לפי שעה, בדירוג הנמוך ביותר.

דליה קלישבסקי: הצלחנו לעשות להן טבלת שכר שכוללת גם ותק, והכנסנו אותן לתוך טבלה, טבלה ממש, וגם היום הנהלת בתי המשפט והאוצר מנסים להוציא גם את הטבלה הזאת מכלל אפשרות להמשיך לפעול בה.

דליה קלישבסקי: יחד עם זאת, אני רוצה לברך גם את החוק של יושב ראש ההסתדרות, של חברות כוח אדם, של עמיר פרץ, שדרך החוק הזה, מאות והייתי אומרת אפילו מאות ועשרות רבות של אלפים של עובדי חברות כוח אדם יצטרכו להיכנס לתוך מערכת העבודה.

דליה קלישבסקי: אנחנו גם מודעים לכך שמעבידים רבים, ובמיוחד הממשלה והמדינה, ינסו גם לפטר את העובדים.

דליה קלישבסקי: אנחנו מודעים לכך, ההסתדרות נערכת לכך, והיא נערכת על ידי יועצים משפטיים, על ידי אנשי איגוד מקצועי, ואנחנו ניאבק על כל אדם ואדם ועל כל אישה ואישה, כי למעלה מ-65% בחברות כוח אדם הן נשים.

יעל דיין: תודה רבה.

טלי מאהל: אני מנכ"לית מט"י ת"א, אחד מתוך 19 מרכזי מט"י.

טלי מאהל: אני אשת בשורה, כי זה הוכר החל מ-1.1.2000 כמט"י מתמחה ביזמות נשים.

טלי מאהל: היוזמה הראשונה היתה של חברת הכנסת ענת מאור, חברת הכנסת נעמי חזן, והשרה ציפי לבני, שהביאו אותנו לישיבה משותפת עם השר רן כהן לפני כשנה וחצי ואז הרעיון נראה לו, והשר בזמנו ביקש שעל סמך כל המחקרים והידע הרב שנצבר אצלנו בעמותה, שאנחנו נפלח את השוק של בעלות העסקים בארץ.

טלי מאהל: ביזמות נשים ערביות, חרדיות, עולות, חד-הוריות וותיקות.

טלי מאהל: העברנו את זה לחברות הכנסת ולשר, ועל פי הדו"ח שניתן, השר אישור לנו תקציב, כשאנחנו בעצם מדברים על היזמות ובעלות העסקים ולנסות להתגבר על כל החסמים שבאים לידי ביטוי במחקרים השונים.

טלי מאהל: נכון שנערכו המון מחקרים על ידי כל מיני גופים, אבל העיסוק בשטח היה לוקה בחסר, כי לא היה גוף אחד, או אני מתביישת לומר שאין אף מנכ"לית ברחבי הארץ שבעצם לקחה על עצמה את הנושא, כמו שאר המנהלים הגברים.

טלי מאהל: אנחנו לקחנו את הנושא והתחלנו לתת יעוץ מכוון, התחלנו לתת הכנת תכניות עסקיות ספציפיות, חונכות שונה, הדרכות שונות לחלוטין, כשבעצם אנחנו עושים פעילות מדהימה בכל רחבי הארץ, ומעבירים למרכזים השונים.

טלי מאהל: מט"י פועל מטעם הממשלה, שזה משרד התעשייה והמסחר, על ידי הרשות לעסקים קטנים שיזמה אותה משרד הקליטה והשרות המוניציפלי.

טלי מאהל: אני חושבת ששיתוף הפעולה בינינו כנשים שמקדמות נשים, הוא מאוד מאוד חשוב.

יעל דיין: תודה רבה.

יעל רום: אני שמחה שהולכים לעשות סקר על תעסוקת נשים.

יעל רום: אני רוצה להביא לתשומת ליבכן לא רק את עבודת הוועדה מצויינת, אני מלווה אותה, ולכל השבחים שנאמרו אני מצטרפת, ומעבר לזה אפילו.

יעל רום: מה שלומדים מכאן, הוא שחלה מהפכה אדירה.

יעל רום: את הנתונים תוכלי לקבל ממני, גם מהשותפים.

יעל רום: מה שרואים פה, הוא שחלה מהפכה בנושא מעמד האישה הלכה למעשה מבחינת רמות ההשכלה, סוגי התעסוקה, שעות העבודה, ויש לנו כמה דברים לא נכונים שאנחנו טרם השתחררנו מהם.

יעל רום: התוספת לכוח העבודה הישראלי במשק באה בגלל נשים, במידה מרובה בגלל הנשים שעלו מברית המועצות.

יעל רום: רואים פה את השיפועים.

יעל רום: תתרשמו מהצבע, מהשיפוע ומהכמויות.

יעל רום: זה מדבר יותר מכל מיני מלים.

יעל רום: מה שיש לנו כאן זה איפה יש לנו ייצוג יתר של נשים, ואנחנו מוצאים, לצערי הרב, שכמעט 70% מכל הנשים במדינת ישראל מועסקות בחמישה ענפים כלכליים.

יעל רום: בכל הענפים האלה כתוב שבסך הכל במשלוחי היד האלה מרוכזות 66% מהנשים המועסקות, מה שאומר שאנחנו צריכים להשקיע הרבה יותר מחשבה ותכנון קריירה של דור ההמשך, של הצעירות.

יעל רום: אם הן כבר גומרות תיכון והולכות ללמוד, מדוע שלא תלמדנה דברים מבוקשים במשק, וזאת בעיה אמיתית, בה אפשר לעסוק מבחינה פוליטית.

יעל רום: כשאנחנו רואים דבר כזה, שיש מחסור בהיי-טק ומחפשים אנשים, ואומרים שחסרים 10,000 עובדים, איפה נמצאות הבנות עם המוח, כוח המוח?

יעל רום: וענת מאור מכירה את זה.

יעל רום: מה בכל זאת לא מוצא חן בעיניי, וזה דבר ששמעתם אותי אומרת הרבה פעמים, שאם מסתכלים מה הן לומדות, הן לומדות מדעי הרוח והחברה, והם לומדים מדעי הטבע והנדסה.

יעל רום: למשל, כתבתי בזמנו ליעקב פרנקל, נגיד בנק ישראל, והצגתי לו את הנתונים.

יעל רום: הוא היה היחיד, וזה מראה תרבות שלטון, שכתב לי מכתב חזרה.

יעל רום: אני מאוד גאה להציג אותו בכל מקום.

יעל רום: אני משכפלת מזה אלפים.

יעל רום: אני בעצמי יועצת חינוכית ותעסוקתית, אני יושבת ראש האיגוד הישראלי לייעוץ תעסוקתי.

יעל רום: אני עוסקת בדברים האלה ברמה המקצועית, ואני אומרת לכם שמחפשים את כוח המוח של הצעירים, ומחפשים את כוח המוח של הצעירות, כשאומרים: למה הן לא תורמות את השכל שיש להן, את ההשכלה המצויינת שיש להן, את המסירות שלהן, את הדייקנות, את כל אותם דברים שכל אחת מכן בדבריה העלתה היום, והן יכולות לעשות את כל זה ולתרום לכלכלת המדינה.

יעל רום: הדברים הם מאוד פשוטים, הם מאוד ברורים, אבל מישהו צריך לבוא ולהגיד בעיקר לממשלה חדשה, לשר חינוך חדש, בבקשה.

יעל רום: יש המלצה שנרשמה מפיה של יעל דיין בוועדות פנימיות, והשאלה תמיד היא איך עוברים מהסכמה כללית גורפת, מדיעה כללית שאומרת: כך צריך לעשות, למצב של עשייה שבצידה יש צ'ק שאומר: אנחנו רוצים התערבות.

יעל רום: זה מה שלדעתי צריך לעשות.

יעל דיין: אנחנו נסכם.

יעל דיין: מלבד הברכות לממשלה החדשה והתקוות שלנו ממנה, חזר ועלה עניין האכיפה, כי זה בית המחוקקים, ואנחנו עוסקים בחקיקה, והחקיקה היא לא מושלמת אבל היא לגמרי לא רעה.

יעל דיין: האכיפה היא לא התפקיד שלנו, כי אנחנו לא רשות מבצעת, אבל אנחנו חייבים למצוא את הדרך לאיזו מערכת של אכיפה שגם היא תהיה בחוק.

יעל דיין: אני חייבת לומר שבכל החוקים שאני הייתי אחראית עליהם ושחוקקו בוועדה בראשותי, יש סעיף בקרה מאוד הדוק.

יעל דיין: כל חצי שנה או שנה, בין אם זה ייצוג הולם או הטרדה מינית או תקנונים שנלווים, זאת אומרת שאין דבר כזה, או נשים בכלל, לטעמי, תשלחנה חוק באוויר שיילך לדרכו, כי אנחנו יודעים שהחוקים הם טובים ואין להם אכיפה.

יעל דיין: אנחנו נתראה עוד הרבה לפני יום האישה, כל אחת בתחום שלה.

יעל דיין: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.