הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 75, 2000-07-04 11:00

יעל דיין: אני פותחת את ישיבת הוועדה.

יעל דיין: רציתי להעלות נושא שצריך לעניין חלק מהיושבים כאן.

יעל דיין: מחר יפתח בכנסת קורס להגנה עצמית לנשים, לחברות כנסת ולעובדות כנסת.

יעל דיין: אני רואה בזה איזה מנוף.

יעל דיין: אני לא רוצה להעליב כאן אף אחת אבל אני יכולה לדבר בשם עצמי ובשם חברות כנסת אחרות, אני לא חושבת שאנחנו בסיכון שנלך בלילה מאוחר באיזה גן נטוש ונעבור תקיפה מינית.

יעל דיין: זה קוריוז.

יעל דיין: אנחנו מוגנות מכורח התפקיד שלנו, אנחנו נוסעות במכוניות שלנו, אנחנו בדרך כלל נמצאות בחברה ואנחנו לא בדיוק אובייקטים מיניים לתקיפה, בוודאי לא של פדופילים וגם לא של אחרים.

יעל דיין: אבל לצערי יש קו עליה מאוד משמעותי של תקיפה מינית של ילדות ונערות.

יעל דיין: גם ילדים, אבל פחות.

יעל דיין: אני חושבת שהפחד הוא המשתק העיקרי.

יעל דיין: ניתן להתגבר, ולו לכמה דקות, כי זה עניין שבאמת נמדד בשניות לפעמים, על-ידי הדרכה נכונה שתיתן לנערה או לילדה את הרגשת הבטחון, שיש לה איזה כלי להגיד "לא" ולהגיב בסירוב פיסי.

יעל דיין: אפילו בריחה זה סירוב פיסי, ובלבד שהיא לא תהיה משותקת מפחד.

יעל דיין: הייתי מאוד ממליצה שנחשוב על איזה מערכת, החל משנת הלימודים הבאה - ואני יודעת שגברת שלומית ניר-טור עוסקת בזה.

יעל דיין: בשעתו ניסינו להפעיל דבר כזה במתנ"סים וזה היה בהתנדבות, פה ושם.

יעל דיין: צריך לקחת מספר מקומות, לא להוקיע אותם כבעייתיים אלא דווקא אוכלוסיה שיכולה לעכל את זה נכון, ולהתחיל באיזה תוכנית, במודלים של 2-4 מקומות מסוגים שונים.

יעל דיין: נראה לי שעדיף לעשות את זה דרך בתי-הספר מאשר באיזה מסגרת אחרת וצריך למצוא מגוון של מקומות.

יעל דיין: לפי דעתי תהיה לזה היענות גדולה מצד הילדות או הנערות עצמן.

יעל דיין: לא להעמיד את כל עולם הבנים והגברים כחשודים וכאוייבים אלא באמת להתייחס לעובדות.

יעל דיין: המציאות היא קשה מאוד והיא לא רק האלימות בתוך בתי-הספר, בוודאי אם אנחנו מדברים על תקיפה מינית, על תקיפה על-ידי זר מזדמן.

יעל דיין: אנחנו כמובן לא יכולים לחנך להתגוננות מפני אלימות שהיא גילוי עריות, לצערי, אבל להגנה מתקיפה של זר מזדמן.

יעל דיין: אשמח אם גברת שלומית ניר-טוב תעביר לי איזה תוכנית-אב.

יעל דיין: אולי נוכל אפילו כבר בשנת הלימודים הקרובה לקבוע כמה מקומות כפיילוט.

יעל דיין: יש הרבה מאוד מדריכות ומדריכים לעניין הזה.

יעל דיין: זאת אומרת, לא צריך להכשיר כוח-אדם כדי לאמן אלא צריך למצוא את המסגרת התקציבית, שהיא לא יותר מדי גבוהה, ולחשוב איך לעשות את זה נכון.

יעל דיין: אני אומרת את זה פשוט בגלל שזה נושא שעלה.

יעל דיין: היום אנחנו עוסקים בנושא של כדורסל ילדות.

יעל דיין: אנחנו מבינים, מדיווחים שקיבלנו, ותיכף נשמע את הדברים כאן, שיש בעיה של שינוי מסגרת, שלמעשה יוצר גם הקטנה מאוד משמעותית, אם לא ביטול מוחלט, של היקף הפעילות בכדורסל בנות.

יעל דיין: אנחנו מדברים גם על קט-סל.

יעל דיין: יש אולי איזה חוסר הבנה שהייתי רוצה להסדיר בוועדה הזאת.

יעל דיין: אנחנו לא מתנגדים כמובן לפעילות בכל הרמות של קט-סל וכדורסל, דרך איגודים ודרך כל מי שצריך ורוצה לעסוק בזה.

יעל דיין: אנחנו מדברים על שלב שבו אנחנו עדיין מחפשים את המצויינות אבל אנחנו לא עוסקים בה כיעד.

יעל דיין: זאת אומרת, אנחנו מדברים על הטווח הרחב ביותר, כדי שבשלב מאוחר יותר אנחנו נקבל באמת את הטוב ביותר.

יעל דיין: המעבר הזה מהרחב ביותר לטוב ביותר לא יכול להיות בלי משרד החינוך.

יעל דיין: הוא יכול להיות משרד החינוך בשילוב עם גורמים נוספים, כל מי שבא ברוך הבא.

יעל דיין: בתחום הזה, שבו יש לנו תוצאות טובות בסוף הדרך, אנחנו רוצים להשיג בתחילת הדרך את המקסימום המספרי.

יעל דיין: אנחנו רואים בזה גם ערכים נלווים.

יעל דיין: אני מדברת גם בשם חברות כנסת אחרות, לא רק בשמי.

יעל דיין: יש ערכים נלווים לפעילות גופנית בכלל ולפעילות של תחרות קבוצות.

יעל דיין: במיוחד כשמדברים על כדורסל בנות, כדורסל נערות ואחר-כך כדורסל נשים.

יעל דיין: זה תחום שהוא רב הישגים, אנחנו לא מתחילים מאפס.

יעל דיין: אבל צריך מאוד לדאוג שהפער בין הרחב ביותר והטוב ביותר לא יהיה גדול מדי.

יעל דיין: לא הייתי רוצה להכשיר ילדות בנות 10 להיות חברות נבחרת ישראל בכדורסל בנים מהיום הראשון שהן עולות על מגרש הקט-סל.

יעל דיין: אני מבינה שיש בעיה.

יעל דיין: אנחנו נשמע עליה וננסה למצוא לה פיתרון כדי לשמור על שני האלמנטים האלה: גם עידוד הטובות ביותר, שצריך להיעשות לטעמי בגיל קצת יותר מבוגר, לא בילדות אלא בנערות, וגם השמירה על הערכים הנלווים להרחבת הפעילות, ובוודאי לא לצמצומה.

יעל דיין: האם יש מישהו סביב השולחן הזה שלא מכיר את הנושא?

יעל דיין: אולי אתה תציג את העניין.

חנן יניב: אני רוצה דווקא להתחבר למה שאמרת בהתחלה, לנושא של בטחון לילדות.

חנן יניב: אני חושב שהכדורסל נותן להן בטחון רב ביותר והוא עושה דבר שקשה לתאר.

חנן יניב: אני יודע על בנות שעוסקות בכדורסל בסקטור הערבי - - - רשמתי לי כמה ראשי פרקים אבל אני לא רוצה לפרט אותם, היות וכולם מכירים את הנושא, וגם חברת הכנסת יעל דיין נכנסה לעובי הקורה ומכירה את כל מה שיש לי לומר, כי אמרתי את זה כבר פעם בפניה.

חנן יניב: אבל אני רוצה אולי קצת לחדד את הדברים.

חנן יניב: אתמול הוצאתי איזה כתבה שמספרת על ילדה שלא יכולה לצאת לקייטנה בשל חוסר כסף.

חנן יניב: כדורסל הילדות שעליו אני מדבר עושה בדיוק את הדבר שהילדה הזאת לא יכולה לעשות.

חנן יניב: בית-ספר הוא שווה לכולם.

חנן יניב: זו הסיבה שאני חושב שבכדורסל ובפרט בקט-סל אנחנו חייבים לתת שוויון לכולם.

חנן יניב: בפריפריה זה אף יותר חשוב.

חנן יניב: אני יכול לומר לכם שבאירוע האחרון שעשינו בגליל העליון היו קרוב ל-1,000 ילדות.

חנן יניב: כאשר הן שמעו שהעסק הזה נסגר הן פשוט ישבו ובכו.

חנן יניב: יודעים שאני מחובר בדרך כלשהי גם לאיגוד וגם לנושא של כדורסל נשים ולכן הגיעו אלי וביקשו שאני אהיה הפה שלהם.

חנן יניב: אנחנו התייעצנו - התקשרתי גם לגברת ענת דרייגור, שהיא ידידה טובה שלי - התלבטנו והחלטתי לא להביא לפה ילדות בשום פנים ואופן.

חנן יניב: אני לא רוצה שהן יהיו המנוף.

חנן יניב: אני חושב שהן לא ה-issue בנושא הזה.

חנן יניב: הן רוצות לעשות פה מעין מלחמה אבל אני חושב שהן לא צריכות.

חנן יניב: אני חושב שהן צריכות להמשיך לעשות את הפעילות בבית-הספר.

חנן יניב: זה נותן להן את הבטחון גם כלפי הבנים.

חנן יניב: אחר-כך יספרו איזה קוריוז על נושא של בנים.

חנן יניב: ללא ספק זאת האפשרות היחידה שלנו היום להמשיך לקיים את הפעילות הזאת בפריפריה.

חנן יניב: אני יודע שגם יבואו ויטענו - ואני לא רוצה עכשיו לחזור על הדברים, על הנושא של איגוד הכדורסל, על קבוצות מקצועיות והכל.

חנן יניב: אנחנו גם פועלים במסגרת של מכון וינגייט.

חנן יניב: יש שם ספורט הישגי שנותן לנו מענה לבנות.

חנן יניב: אני לא יודע אם ראיתם אי פעם ילדה בת 10 שצריכה לרוץ מהקצה לקצה.

חנן יניב: הן פשוט לא עומדות בזה מבחינה פיזית.

חנן יניב: אנחנו בהתחלה עושים משחקים על חצי מגרש.

חנן יניב: אני לא יודע אם מישהו ראה את הפרוייקט הזה.

חנן יניב: לא רבים הגיעו לראות את הפרוייקט הזה, גם לא מאיגוד הכדורסל.

חנן יניב: זה מה שמפריע לי.

חנן יניב: לא שאלו אותנו מקצועית.

חנן יניב: גם בוועדת הנשים של האיגוד לא הביאו אף מקצוען מווינגייט בכדי לשמוע דעתו על הנושא, איך זה נעשה, משחק של 3 על 3, מה זה עושה לילדה.

חנן יניב: שאלו רק את המבוגרים, אותנו.

חנן יניב: למה?

חנן יניב: האם אנחנו נקבע לילדות מה טוב להן?

חנן יניב: לא שאלו אף ילדה.

חנן יניב: זה מה שמפריע לי.

חנן יניב: אני כן עשיתי משאל.

חנן יניב: מה זה משאל?

חנן יניב: 1,500 ילדות הגיעו לכדורסל רק בצפון.

חנן יניב: זה בשבילי משאל.

חנן יניב: אני יודע שאפשר לעשות נתק בין המרכז לבין הצפון.

חנן יניב: חשבתי על זה בדרך לכאן, שבסוף אנחנו ניקח גם אגרה.

חנן יניב: מי שעובר את קדרים - שהוא מהישובים הדרומיים של הגליל העליון - מתחיל לשלם כסף.

חנן יניב: דרך אגב, עלה הנושא של ביטוח, שהולכים לעשות לנו ביטוח יותר גבוה בגלל שהכבישים שלנו לא טובים.

חנן יניב: אנחנו יכולים לנתק את המדינה ולהפוך אותה למחוזות.

חנן יניב: השאלה היא לאן נגיע.

חנן יניב: לאנשים עשירים.

יעל דיין: מה גרם לכך שזה הפסיק?

חנן יניב: הפרוייקט הזה עובד 3 שנים והוא עובד נהדר.

חנן יניב: אני ממש מרוצה.

חנן יניב: אני גם שקט.

חנן יניב: הן נמצאות בתוך מסגרות בתי-ספר, לא מסתובבות בחוץ.

חנן יניב: אני אפילו לא רוצה לדבר על עד כמה זה יהיה מסוכן להתחיל להביא את הבנות בלילות מהישובים שלנו שיושבים על קו הגדר.

רות קלוארי: זה לא יילך.

חנן יניב: לא יסיעו כי יש לנו בעיה עכשיו.

חנן יניב: אבל אני לא מדבר על זה.

חנן יניב: אני מדבר דוקא על הסקטור הערבי, שהוא גם פנה אלי.

חנן יניב: האם אתם יודעים כמה קבוצות יש בסקטור הערבי הצפון?

חנן יניב: קבוצות רבות.

חנן יניב: מי יירשם?

חנן יניב: רק מעטים יירשמו.

חנן יניב: אלה שיירשמו זה רק בכדי להתפאר.

חנן יניב: להחזיק קבוצה כזאת באיזורים שלנו שרשומה באיגוד הכדורסל זה בין 60,000-80,000 ש"ח.

חנן יניב: כל ילדה תצטרך לשלם 300 שקל לחודש.

חנן יניב: מאיפה הם יביאו את זה?

יעל דיין: היה מצב קיים עד לאחרונה, שבו במסגרת בתי-הספר ילדות קיבלו אימון בהתאם לגיל וליכולות שלהן.

יעל דיין: זה היה ממומן על-ידי משרד החינוך.

חנן יניב: וכן על-ידי המועצות המקומיות או העיריות.

יעל דיין: הפעילות נפסקה לא בגלל סיבה של קיצוץ בתקציב.

יעל דיין: ואז נכנס אלמנט חדש, שהציע משהו, שהוא לא תוספת אלא תחליף.

יעל דיין: האם זה נכון?

יהודה שקמה: מה שאמרת הוא לא נכון.

יהודה שקמה: כל הנתונים האלה לא נכונים.

חנן יניב: דיברתי על הקט-סל.

חנן יניב: בטוח שבתל-אביב הכסף הוא יותר טוב.

יעל דיין: אני מבקשת לקבל תמונה של המצב הקיים היום.

יעל דיין: אני מבינה שהפעילות שעליה דיברת היא פעילות שנפסקה.

יעל דיין: השאלה היא מה החליף אותה ומדוע.

יעל דיין: על זה אני מבקשת לשמוע בהמשך.

אבישי סולמי: לא איגוד הכדורסל הפסיק אותה.

יעל דיין: מה הציע איגוד הכדורסל לאותן בנות ונערות כתחליף?

יעל דיין: הרי אם דבר אחד נפסק ובא במקומו משהו אחר אז זה החלפה.

יהודה שקמה: לא אכנס למספרים ולנתונים כי אין לי אותם.

יהודה שקמה: אגיד במשפט אחד.

יהודה שקמה: אני לא שמעתי על ילדה שמשלמת 300 שקל על חוג כדורסל ו-60,000 שקל להחזקת קבוצת כדורסל בגיל הזה.

יהודה שקמה: אבל אמסור את הנתון שחשוב לך לצורך קביעת עמדה הגיונית ומאוזנת.

יהודה שקמה: כל ההחלטות של איגוד הכדורסל היו במשותף עם התאחדות ספורט בתי-הספר, בראשותו של ד"ר שוקי דקל.

יהודה שקמה: ההחלטה האחרונה שנתקבלה, שיהיה שיתוף פעולה מלא וש"בית-ספרי" ימשיך לעבוד בהיקפים ובמתכונות שהוא עבד בהם, ושיהיה שיתוף פעולה בין הילדות המצויינות של "בית-ספרי" לבין הקבוצות המצויינות של איגוד הכדורסל.

יהודה שקמה: כל ניסיון להביע דיעה שאיגוד הכדורסל החליט להפסיק את הפעילות של "בית-ספרי" אין לה במה להיאחז ולהיתפס.

יהודה שקמה: אני מתכבד להעביר לך פרוטוקול מאתמול, מדיון משותף של התאחדות ספורט בתי-הספר ואיגוד הכדורסל, שמעדכן וקובע מה הן דרכי הפעולה של שני הגופים כדי להגיע לטוב ביותר לילדות האלה.

יהודה שקמה: בישיבה השתתפו נציגים של התאחדות ספורט בתי-הספר, שמונו על-ידי ד"ר שוקי דקל, ונציגים שמונו על-ידי איגוד הכדורסל.

יהודה שקמה: הישיבה הזאת התקיימה רק אתמול ובה התקבלו החלטות אופרטיביות לקיום שיתוף פעולה מלא בין שני הגופים.

יהודה שקמה: לכן מעט מוזר לי שמישהו פה מעלה איזה מחשבה שסוגרים את פעילות הכדורסל "בית-ספרי" לילדות.

עידן שפרן: האם היתה החלטה שסוגרים את הפעילות?

יהודה שקמה: של התאחדות ספורט בתי-הספר.

יהודה שקמה: לא שלנו.

יהודה שקמה: אנחנו לא סוגרים כלום.

יעל דיין: מאחר וכמו שאתה אומר הפרוטוקול הזה טרי מאתמול אז קודם כל אני מקווה שכולם מודעים להחלטות.

יעל דיין: אני לפחות לא ידעתי על ועדת התיאום הזאת ועל ההחלטות שלה.

יעל דיין: זה לא אומר שהיינו מבטלים את הישיבה.

יהודה שקמה: זאת ישיבה טובה מאוד לדעתי.

יעל דיין: חשוב מאוד להביא את זה בפנינו.

יעל דיין: אני אחזור על החלטות הוועדה המשותפת של איגוד הכדורסל ושל התאחדות ספורט בתי-הספר.

יעל דיין: אנחנו מדברים על משחקי ליגת ילדות ותלמידות בית-ספר.

יהודה שקמה: ההחלטה הזאת לא כוללת קט-סל.

יהודה שקמה: מדובר על כיתות ז'-ח' בלבד, על ילדות עד גיל 14.

אריק שיבק: כדורסל ילדות מתייחס לגילאי 12-14, כיתות ז'-ח'.

אריק שיבק: קט-סל זה לגילאי 10-12, כיתות ה'-ו'.

אריק שיבק: נערות זה מכתה ט' ומעלה.

יעל דיין: אנחנו לא מדברים על קט-סל.

יעל דיין: אולי קודם אני אזכיר את ההחלטות.

יעל דיין: אני קוראת מהפרוטוקול: "על מנת למנוע עומס על השחקניות, באותו שבוע בו נערכים משחקי "בית-ספרי" לא ייערכו משחקים בליגה לילדות.

יעל דיין: יום המשחקים, הן ב"בית-ספרי" והן בליגה לילדות, יהיה יום חמישי".

יעל דיין: איך זה מסתדר עם הסעיף הראשון?

אבישי סולמי: כל פעם שמישהו משחק אז יש דחייה.

יהודה שקמה: היום הוא יום קבוע אבל באותו יום חמישי או שמשחקים במסגרת "בית-ספרי" או במסגרת ליגת האיגוד.

יעל דיין: "במהלך חודש ינואר 2001 תהיה 3 שבועות פגרה משותפת ואז לא תיערך כל פעילות, לא ב"בית-ספרי" ולא בליגה לילדות".

יעל דיין: בהמשך מצוינים התאריכים של משחקי "בית-ספרי" בעונה, מנובמבר 2000, מפתיחת שנת הלימודים, עד יוני - כלומר לגבי כל השנה.

יעל דיין: זה לא ממצה את הבעיה של קט-סל.

יעל דיין: אני לא יודעת אם כאן נכנס איזה שינוי או שזה ממשיך להתקיים.

יעל דיין: זה פותר לנו את הכפילות המשוערת, שצריך לבחון אותה.

יעל דיין: זאת אומרת, שני הגופים, "בית-ספרי" והאיגוד, שניהם יפעלו במסגרת גילאי כיתות ז'-ח', יפעלו בצורה אלטרנטיבית, שבוע זה ושבוע זה.

אריק שיבק: זה לא בדיוק כך.

אריק שיבק: המועדונים הבית-ספריים עובדים בטורנירים.

אריק שיבק: הם עושים טורניר פעם ב-3 או 4 שבועות.

אריק שיבק: זאת אומרת במשך 2-3 שבועות תיערך ליגה במסגרת איגוד הכדורסל ובשבוע אחד יהיה אותו טורניר של המועדון ה"בית-ספרי".

אריק שיבק: הם קבעו לעצמם 6-7 תאריכים שהם צריכים במהלך השנה ומר נפתלי גושן, שהוא האחראי מטעם איגוד הכדורסל, ייקבע את התאריכים בהתאם למה שהם נתנו לו.

יהודה שקמה: זה בתיאום מלא עם נציגי "בית-ספרי".

אריק שיבק: אני עמדתי על כך שבינואר, כשיש פגרה, שבאמת תהיה פגרה.

אריק שיבק: זאת אומרת, שהילדות באמת ישבתו וינוחו לגמרי מכדורסל למשך 3 שבועות.

אריק שיבק: עד היום היו מכניסים משחקים גם בפגרות.

אריק שיבק: עכשיו יש פגרה מוחלטת של חודש ימים בינואר, ללא כל פעילות של בתי-הספר או של איגוד הכדורסל.

יעל דיין: אני מניחה שזה בהסכמה בגלל כל מיני סיבות.

יעל דיין: הכי קל זה להחליט מתי אף אחד לא משחק.

יעל דיין: אנחנו מדברים על זמנים שכן משחקים ואיך לחלק את הזמן.

אריק שיבק: זה לא כל-כך קל.

אריק שיבק: לגבי נושא הקט-סל שמר חנן יניב העלה פה: אני לא באתי לישיבה לדבר על קט-סל.

אריק שיבק: כשהוזמנתי לישיבה הזאת הבנתי שאני בא לדבר על כל הנושא של ליגה לילדות.

אריק שיבק: אני מכיר את הפרוייקט אבל אני לא מכיר את הנושא.

אריק שיבק: אני רוצה לומר כמה דברים לגבי איגוד הכדורסל.

אריק שיבק: אין בכלל ספק שהתאחדות ספורט בתי-ספר - וגם אני עובד באחד מבתי-הספר, בהדסים, במקום המגורים שלי באבן-יהודה - תרם לקידום ולהרחבת התשתיות בכדורסל ילדות.

אריק שיבק: אין בכלל ויכוח על הנושא הזה.

אריק שיבק: אבל חד-משמעית, אני חושב שגם התאחדות ספורט בתי-הספר וגם איגוד הכדורסל הגיעו למסקנה שכל הנושא של המצויינות ונבחרות צריך להישאר אצל איגוד הכדורסל.

אריק שיבק: הסיבה העיקרית, ופה אני מדבר כמאמן נבחרת, הילדות האלה חייבות להיערך לקראת מצויינות מכיוון שכבר בגיל 14 אנחנו מכנסים נבחרת שנקראת "נבחרת הקדטיות".

אריק שיבק: כדי שיגיעו באמת הטובות ביותר, אחרי שהן שיחקו בליגות, ובליגות טובות ותחרותיות, בעלות רמה, הן צריכות לשחק בקבוצות הטובות ביותר, ולא ספורט לאלפים אלא פה כבר ספורט לאלופים, למרות שזה גיל 14, כי בגיל 14 הן כבר נכנסות למסגרת של נבחרת קדטיות.

אריק שיבק: אתמול ישבנו ועשינו את התוכנית שהוועדה קיבלה עכשיו, שהיא משותפת להתאחדות ספורט בתי-הספר ולאיגוד הכדורסל.

אריק שיבק: נבחרות ישראל בכדורסל עובדות בשיתוף פעולה מלא - גם זה דבר שנוצר בתקופה האחרונה - עם מינהל הספורט, קרי, עם הספורט ההישגי, עם מר גילי לוסטיג ואנשים אחרים.

אריק שיבק: מרגע זה כל פעם שאני אשתמש במלה "אני" אני מתכוון לאיגוד הכדורסל.

אריק שיבק: אני סבור שאיגוד הכדורסל צריך להיות כיפה של כל הכדורסל בישראל.

אריק שיבק: תחת הכיפה הזאת של איגוד הכדורסל צריכים לבוא כל הגורמים, קרי: התאחדות ספורט בתי-הספר, איגוד הכדורסל, והפרוייקטים של הגליל העליון.

אריק שיבק: על-פי הראייה שלי ברגע שיהיה גוף אחד שתחתיו יהיה כל העסק הזה שנקרא כדורסל, חלק גדול מהבעיות שאנחנו מעלים פה יפתרו.

אריק שיבק: ברגע שיושבים ומדברים תחת כיפה אחת של איגוד הכדורסל, הכל נפתר בשיתוף פעולה (אחת התוצאות של שיתוף הפעולה הוא המסמך הזה).

אריק שיבק: אני חושב שב-5-6 השנים האחרונות יש תנופה גדולה מאוד לכל כדורסל הנשים בישראל.

אריק שיבק: אני יודע שכאשר יש הצלחה אז יש לה אבות רבים.

אריק שיבק: אני נותן את הקרדיט לכולם: להתאחדות ספורט בתי-הספר, לנבחרות שהוקמו אז מטרום-קדטיות ואילך.

אריק שיבק: המערך הזה של ליגה לילדות באיגוד הכדורסל עובד בשיתוף פעולה עם התאחדות ספורט בתי-הספר.

אריק שיבק: הם לא צריכים להפריע זה לזה.

אריק שיבק: ברגע שעובדים בשיתוף פעולה, התאחדות ספורט בתי-הספר יודעת חד-משמעית שהיא מתעסקת בהרחבת התשתיות - ולא בתחרותיות, כמו שאת הצגת את זה, ובהגעה להישגים וכל מה שכרוך בספורט שאני מאמן בו ועוסק בו - ואיגוד הכדורסל מתעסק במצויינות.

יעל דיין: הוועדה לא תיכנס לשאלות מבניות, איך הספורט בישראל יהיה בנוי, מבחינה זאת שיהיה גוף-על ומתחתיו גופים נסמכים.

יעל דיין: פשוט אין לנו את הכלים וגם לא את העניין.

יעל דיין: לנו יש עניין בקטע שבכלל לא עולה כאן על סדר היום, למשל בשאלה כמה נשים יושבות בכל אחד מהגופים המנהלים, כי זה על-פי חוק חייב להיות ונתקלנו בדברים קשים מאוד בכל תחומי הספורט.

אריק שיבק: אם אנחנו מדברים על זה אז אני יכול לתת לך עוד כמה נקודות קיפוח בכדורסל נשים, אבל זה לא הנושא שלנו היום.

יעל דיין: זה לא הנושא על סדר היום אבל לוועדה יש בזה עניין רב משום שזה נוגד את החוק הקיים.

יעל דיין: אומנם הוא חוק חדש אבל הוא מחייב.

יהודה שקמה: הזמנתי לישיבה הזאת את גברת אורנה אוסטפלד מרמת השרון.

יהודה שקמה: היא חברת הנהלה באיגוד הכדורסל וגם חברת ועדת נשים שלנו אבל היא עסוקה כרגע בבניית הקבוצה ונמצאת בנופש בחוץ-לארץ אז אני מתנצל בשמה, כי גם היא היתה יכולה להוסיף פה פן נוסף לדיון הזה.

שלומית ניר-טור: נכון.

שלומית ניר-טור: אבל אני רוצה שכל השולחן ישמע, הנתון הוא שיש 32 חברי הנהלה באיגוד הכדורסל.

שלומית ניר-טור: גברת אורנה אוסטפלד היא החברה היחידה.

אלי לופו: יש יותר מחברה אחת.

אלי לופו: יש 2 חברות בהנהלה.

שלומית ניר-טור: יש נשיאות של 19 חברים בהנהלת איגוד הכדורסל ושם אין אף אשה.

שלומית ניר-טור: זה נתון שכדאי שיישמע פה.

יעל דיין: אני לא רוצה לפתוח את הדיון בכיוון הזה.

יעל דיין: אני מזכירה את זה משום שהוועדה הזאת אחראית, בין השאר, למעקב אחרי חוק שיווי זכויות, שיש בו סעיף מוגדר ומוצהר על חובת ייצוג הולם.

יעל דיין: זה לא הולך על-פי מספרים מדוייקים אבל בוודאי שזה לא חוקי שיש מקום שאין בו אף אשה אחת, ובוודאי שאחת מתוך 18 או 2 מתוך 18 זה לא ייצוג הולם.

יעל דיין: כבר היו על זה בג"צים.

יעל דיין: אני לא אלך מול הכדורסל לבג"ץ.

יעל דיין: משרד המשפטים יעביר בקרוב מאוד לכל הגופים את הוראות החוק הזה ודרישה לעמוד בהן.

יעל דיין: אני מזכירה את זה מכיוון שסביב השולחן הזה אנחנו יושבים ועוסקים בשני היבטים.

יעל דיין: אחד מהם הוא באמת העניין להגיע לליגה לטובה, כדורסל כספורט תחרותי וקבוצתי.

יעל דיין: יש היבט אחר, שאני לא יכולה להגיד שהוא לא מעניין את איגוד הכדורסל, כי זה כן מעניין אותו.

יהודה שקמה: מאוד.

יעל דיין: לכן הקדמתי ואמרתי, אני לא יכולה להגיד שזה לא מעניין אתכם, אבל יש היבט שהוא יותר חינוכי כללי, עם סוג אחר של גישה.

יעל דיין: המטרה בסוף הדרך היא שווה אבל לא הייתי רוצה שילדה שמשחקת קט-סל תצטרך להיכנס לאיזה מסגרת של אמביציה כדי להגיע לכאן או לשם.

יעל דיין: אנחנו רוצים שיהיה לה כייף, שיהיה לה ביטחון, שהיא תהיה עם החברות שלה, שתהיה לה תעסוקה אחר-הצהרים, בין אם זה פעם בשבוע או פעם בשבועיים, ושתהיה לה מסגרת.

אריק שיבק: שמעתי את דבריו של מר חנן יניב ואני לא מבין: מי גרם לכך שהעניין יפסק?

אריק שיבק: אני לא יודע.

אריק שיבק: הועלתה פה איזה בעיה שאני לא יודע מה גורם לה.

יהודה שקמה: היא מנוגדת גם לאינפורמציה שמצוייה בידינו.

יעל דיין: בואו נדבר לרגע על הגילאים היותר מוקדמים, שזאת הבעיה המיידית של סגירת פעילות הקט-סל.

אלי לופו: אני מנהל מחלקת החינוך והתרבות במועצה האזורית רמת הנגב ועוסק מטעם מרכז המועצות האיזוריות בכל נושא הספורט.

אלי לופו: אגיד כמה מלים ונעשה קצת סדר סביב השולחן הזה כי יש פה הרבה מחשבות טובות אבל גם הרבה ניגודים בין המחשבות.

אלי לופו: מדובר על פרוייקט כדורסל ילדות, שהתחיל בהתאחדות ספורט בתי-הספר לפני כ-3 שנים, שכיום נמצאות בו 160 קבוצות.

אלי לופו: כמו כן מדובר על פרוייקט ייחודי מקומי של מחוז הצפון והגליל העליון, שזה הקט-סל.

אלי לופו: אלה למעשה סוגיות נפרדות ושונות לחלוטין.

אלי לופו: יש פה שני גופים שכל אחד מהם טוען שהוא רוצה לנהל את המערכת הזאת או לקיים אותה כאשר הוא המנהל הבלעדי.

אלי לופו: צריך לשים את הדברים על השולחן.

אלי לופו: המנדט של איגוד הכדורסל הוא להיות אחראי על הכדורסל בישראל.

אלי לופו: תפקידה של התאחדות ספורט בתי-הספר - אני מצטט מתוך יעדי התאחדות ספורט בתי-הספר - הוא: "טיפוח תשתית רחבה בענפי הספורט ובמיוחד בענפים שבהם קיימת דעיכה מתמשכת בטיפוח ספורטאים".

אלי לופו: ובאמת בכל הענפים אליהם נכנסה התאחדות ספורט בתי-הספר נעשתה עבודה אדירה.

אלי לופו: אני אקצר.

אלי לופו: אני לא רוצה להוסיף כעת.

אלי לופו: אם יתפתח פה דיון אני אוסיף גם דברים אחרים בהיבטים מקצועיים.

אלי לופו: אני חושב - גם כתבתי מכתב להתאחדות ספורט בתי-הספר בנושא הזה - שצריך למצוא דרך משותפת, בין זה שאחראי על כלל הכדורסל במדינת ישראל לבין זה שאחראי על בתי-הספר, על התשתיות.

אלי לופו: לסיום אני אתן דוגמא.

אלי לופו: יש ילדה שגרה בניצני סיני, על גבול מצרים, בקדש ברנע.

אלי לופו: לוקח לה להגיע לבית-הספר האיזורי שעה כל יום.

אלי לופו: אם אני רוצה לרשום אותה בליגה לילדות אני צריך לרשום אותה בליגה שבה הקבוצות הן מהדרום ועד חולון: ראשון-לציון, חולון, רמלה.

אלי לופו: מה לעשות שעיקר כדורסל הילדות, כפי שאתה ציינת, מתרכז במרכז הארץ - רמת-השרון, ראשון-לציון, חולון, רמלה וירושלים, אלה המוקדים.

אלי לופו: אותה ילדה צריכה לנסוע כל בוקר שעה לבית-הספר, צריכה לנסוע למשחק בראשון-לציון, שזה נסיעה של שעתיים מבית-הספר שלה.

אריק שיבק: שתשחק ב"בית-ספרי".

אריק שיבק: מי מונע את זה?

חנן יניב: הכל יהיה סביב דיזנגוף.

אלי לופו: אותה ילדה צריכה לנסוע עד ראשון-לציון למשחק.

אלי לופו: בדרך כלל המשחקים נערכים בשעה 6 בערב.

אלי לופו: תעשו אתם את החשבון באיזה שעה הילדה הזאת מגיעה הביתה.

אלי לופו: אני חושב שצריך למצוא לאותה ילדה את המסגרת, שהיא תוכל לשחק בליגת בתי-הספר, בשיתוף פעולה.

אלי לופו: אני מדבר על שיתוף פעולה.

אלי לופו: לא שהאיגוד יגיד שהוא אחראי וההתאחדות תגיד שהיא אחראית, ואם לא נותנים להם את האחריות אז אין פעילות.

אלי לופו: זאת הנקודה המרכזית שאני רוצה להדגיש.

אלי לופו: לעניין שהעלה מר שיבק, שהילדות מגיעות בסופו של דבר לנבחרות הקדטיות: הילדות המוכשרות מגיעות גם דרך התאחדות ספורט בתי-הספר לנבחרות הקדטיות.

אלי לופו: גם להן מוצאים את הפיתרון האפשרי.

אלי לופו: לכן אני חושב שצריך למצוא איזה דרך, שהאיגוד כאחראי על הכדורסל בישראל יוכל להמשיך להיות אחראי על הכדורסל בישראל, אבל שהתאחדות ספורט בתי-הספר, כאחראית על בתי-הספר, כאחראית על התשתיות בספורט, תמשיך לתת את המסגרת הזאת.

אלי לופו: היא חייבת למצוא את הדרך כדי לקיים את המסגרת הזאת.

אלי לופו: צריך להגיע לשיתוף פעולה בהבנה.

שוקי דקל: חברת הכנסת יעל דיין, למעשה מה שיש לך כאן הוא הפיתרון לבעיה שנוצרה.

שוקי דקל: כל הדוברים תיארו את המציאות שקרתה בגילאי ז'-ח'.

שוקי דקל: אנחנו כרגע בכובע של התאחדות ספורט בתי-הספר.

שוקי דקל: התקנון אומר שאנחנו עובדים עם האיגוד, לא באים להחליף אותו.

שוקי דקל: זה לא משנה איזה איגוד: אנחנו עובדים עם איגוד הכדורסל, עם איגוד הכדורעף, עם איגוד האתלטיקה ועוד הרבה איגודים.

שוקי דקל: אנחנו לא באים להחליף את האיגוד.

שוקי דקל: התקנון שלנו אומר שבגיל הזה אם אנחנו עושים ליגה אז האיגוד לא עושה ליגה.

שוקי דקל: הסיבות הן גם בשל איגום של משאבים.

שוקי דקל: משאבים זה פוטנציאל של מאמנים, זה הסעות, המון "גלגלים" וגם תיקצוב המערכת הזאת.

שוקי דקל: הדבר החשוב אולי אף יותר, שילדה כזאת עלולה לשחק בשתי ליגות והיא יכולה להגיע למצב שכמעט יום יום יש לה אימונים ומשחקים.

שוקי דקל: באיגוד הכדורסל ילדה כזאת יכולה לשחק גם עם הנערות.

שוקי דקל: התקנון מאפשר את זה.

שוקי דקל: אז יכול להיות שהיא תשחק בליגה של בית-הספר, בליגה של האיגוד ואולי, כיוון שהיא טובה, היא יכולה לשחק גם בעוד ליגה.

שוקי דקל: העומס הזה, בגיל הזה, בגיל ההתבגרות, נראה לנו לא סביר.

שוקי דקל: קיימנו את הליגה במסגרת התאחדות ספורט בתי-הספר בשיתוף פעולה מלא של האיגוד במשך 3 שנים.

שוקי דקל: בכל 3 השנים האלה, לזכות האיגוד ייאמר, נאמר שהפעילות הזאת היא ניסיון.

שוקי דקל: הניסיון לכל הדיעות הצליח מבחינת התשתיות בצורה מצויינת, כפי שתיארו החברים.

שוקי דקל: זה הגיע לכל מיני מקומות שקודם לא היה בהם כדורסל.

שוקי דקל: זה ענף שהלך וירד.

שוקי דקל: על זה אף אחד לא חולק.

שוקי דקל: השנה לאיגוד הכדורסל יש טיעון, וצריך להציג אותו.

שוקי דקל: הם אומרים שהתשתית בסדר אבל חסרה המצויינות והם רוצים לעלות פאזה.

שוקי דקל: הם רוצים לעשות ליגה משלהם.

שוקי דקל: ניסינו להסביר ולשכנע אך לא הצלחנו.

שוקי דקל: מתוך הראייה של טובת הילד וכל מה שאמרתי קודם, אמרנו שאנחנו לא נלך עם שום איגוד למאבק, כולל לא עם האיגוד הזה.

שוקי דקל: צריך לזכור שעם איגוד הכדורסל יש לנו מערכת קשרים עניפה מאוד, יוצאת מן הכלל, וכך אנחנו עובדים לאורך כל הדרך.

שוקי דקל: לכן, הואיל והאיגוד עמד על זה שהוא יעשה בגיל הזה ליגה משלו אמרנו: רק רגע, יש שני דברים.

שוקי דקל: כאן נכנס לתמונה השר וילנאי.

שוקי דקל: אני רוצה להזכיר שעד חודש ינואר אני הייתי מנהל רשות הספורט והחינוך הגופני.

שוקי דקל: מחודש ינואר אני מנהל הספורט במשרד המדע, התרבות והספורט.

שוקי דקל: גם אל השר מתן וילנאי הגיעו המכתבים והלחצים האלה.

שוקי דקל: הסברנו לו מה קרה והוא אמר חד-משמעית שהוא מעביר לנו הנחייה להמשיך את הפעילות בגיל הזה.

שוקי דקל: אמרתי: נמשיך לפעול, מול הנקודות שציינתי: שאנחנו לא רוצים להזיק לא למערכת, לא לילדות ולא לאיגוד.

שוקי דקל: בנינו את שיתוף הפעולה עם איגוד הכדורסל בוועדה משותפת.

שוקי דקל: זאת האלטרנטיבה, שאיגוד הכדורסל יקיים ליגה בגיל הילדות ואנחנו נעשה את הטורנירים האלה.

שוקי דקל: זאת המציאות נכון לעכשיו.

שוקי דקל: אנחנו ממשיכים פאזה נוספת, שכאן מר אריק שיבק יותר מדגיש אותה, בעניין המצויינות.

שוקי דקל: אני רוצה, ברשותכם, רק להזכיר, תפקיד איגוד או התאחדות, ולא חשוב איזה, כולל 3 דברים בלבד: 1) לארגן את התחרויות ואת הליגות, לא משנה באיזה ענף; 2) הנבחרות; 3) להפיץ את הרציונל, ה"אני מאמין", הפילוסופיה של האיגוד.

שוקי דקל: אלה בגדול שלושת הדברים.

שוקי דקל: לכן מה שמר אריק שיבק קרא לו הכיפה, ארגון הגג לכדורסל בישראל זה רק איגוד הכדורסל, לא אף אחד אחר.

שוקי דקל: הוא קשור עם פיב"א, עם פדרציות בינלאומיות וכך הלאה.

שוקי דקל: עכשיו אני ממקד את הנקודה.

שוקי דקל: היו שתי אפשרויות: או שלאותו גיל אנחנו נעשה שתי ליגות, או שאנחנו לא נעשה והם יעשו.

שוקי דקל: בסוף נמצאה האלטרנטיבה כפי שהוצגה כאן.

שלומית ניר-טור: תהיה ליגה לפריפריות וליגה למרכז.

שלומית ניר-טור: את זה יפעיל איגוד הכדורסל ואת זה תפעיל התאחדות ספורט בתי-הספר, כי לשם איגוד הכדורסל לא מגיע.

חנן יניב: פשוט ינתקו את הצפון.

חנן יניב: אף אחד מהפריפריה לא הגיע אליכם ולכן לא שמעתם אותנו.

חנן יניב: זאת הבעיה.

אריק שיבק: מלה אחת לגבי מה שמר חנן יניב אמר על ניתוק הצפון.

אריק שיבק: זה כל-כך לא נכון.

אלי לופו: לא הבנתי מה זה "או שאנחנו עושים שתי ליגות".

אלי לופו: האם אתה מוכן לפרט?

שוקי דקל: אנחנו לא עושים שתי ליגות.

שוקי דקל: יש ליגה אחת לגיל הזה.

שוקי דקל: התקנון שלנו אומר, כפי שאמרתי בפתיחה, שאנחנו לא מחליפים איגוד, אנחנו לא באים במקומו.

שוקי דקל: אנחנו רוצים שיהיה מצב כמו בכדורעף, שם בגיל הזה אנחנו עושים ליגה ואז איגוד הכדורעף לא עושה, מכל הסיבות שפירטתי.

שוקי דקל: איגוד הכדורסל אחרי 3 שנים אומר שהוא רוצה לעשות ליגה משלו.

שוקי דקל: אמרנו, ניסינו, הסברנו.

שוקי דקל: אמרו אנשי איגוד הכדורסל שהם החליטו, ממניעים שלהם, שעל דעתם הם הגיוניים, להקים ליגה.

שוקי דקל: אנחנו אמרנו, גם בגלל בעיות תקציב - - - אני רוצה להגיד בסוגריים שמינהל הספורט משקיע 2 מיליון שקל בליגה הזאת.

שוקי דקל: הם לא יהיו.

שוקי דקל: אנחנו לא ניתן אותם.

שוקי דקל: אני מוסיף בסוגריים שלאיגוד הכדורסל יש בעיות תקציב.

שוקי דקל: אז מדוע להיכנס לזה?

שוקי דקל: אבל אני לא רוצה להיכנס לנקודה הזאת.

שוקי דקל: ישבנו למשל עם איגוד האתלטיקה ואמרנו שבגיל הזה הם לא עושים פעילות כי אנחנו לא רוצים ליצור עומס על הילדים.

שוקי דקל: מי שיודע מה זה צמיחה של הילדים, עם עומס כזה על ילדה בגיל ההתבגרות - לא נעשה את זה.

אבישי סולמי: אבל זה לא דומה.

שוקי דקל: לכן החלטנו שאנחנו רוצים לקיים בגיל הזה ליגה כמו שעשינו במשך 3 שנים.

שוקי דקל: האיגוד התנגד ואמר שהם יעשו ליגה משלהם ושנפעל בשיתוף פעולה.

שוקי דקל: זו האלטרנטיבה לתיאום, כדי שלא ניצור עומס על הילדות.

שוקי דקל: מר אריק שיבק הסביר את זה יפה וגם מר יהודה שקמה אמר את זה.

שוקי דקל: אבל זאת לא ליגה, צריך להבין.

שוקי דקל: לנושא המצויינות: זה פאזה אחרת.

שוקי דקל: אנחנו מקימים ועדה לתיאום איך ליצור מצויינות.

אלי לופו: מי יממן את שיתוף הפעולה הזה?

שלומית ניר-טור: מאיזה גיל עושים מצויינות?

שלומית ניר-טור: האם מישהו יודע להגיד לי?

שלומית ניר-טור: מאיזה גיל מתחילה מצויינות?

אריק שיבק: אני אענה לך.

אריק שיבק: זה מאוד פשוט.

אריק שיבק: לא אני קבעתי, את זה קבעה פיב"א.

אריק שיבק: פיב"א קבעה שבגיל 15 יש נבחרת קדטיות אז אני צריך ללכת שנתיים אחורה.

אריק שיבק: אי אפשר שהן יתחילו להתאמן רק בגיל 15.

חנן יניב: אז תעבור לליגה השניה של פיב"א.

חנן יניב: בחייכם, תפסיקו עם פיב"א.

רות קלוארי: אני מנהלת בית-ספר עלי גבעה בצפון, בית-ספר יסודי לכיתות א'-ו'.

רות קלוארי: אני פה שומעת, וגם מר שוקי דקל אמר כך, שהיה פה פרוייקט נהדר במשך 3 שנים.

רות קלוארי: אני רוצה להביא את כל בית-הספר שלי פה לשולחן - אתה גם היית אצלי בבית-הספר - ולספר לכם שזה פשוט אחד הדברים היפים שקרו בבית-הספר.

רות קלוארי: ממקום של בנות שבכלל לא התקרבו לכדורסל, לא הגיעו בכלל לתחומי הספורט שיש בהם בנים, יש לנו היום קבוצה של 60 בנות שפעילות בכדורסל.

רות קלוארי: הן זכו גם במקום ראשון במחוז הצפון.

רות קלוארי: הן אוהבות את הכדורסל, באות בכייף.

רות קלוארי: זה העלה להן את הדימוי.

רות קלוארי: עכשיו אני צריכה לעשות אפליה מתקנת לבנים, פשוט התהפכה לי הקערה, ואנחנו נעשה את זה בשנה הבאה.

רות קלוארי: אל תיקחו את זה מבית-הספר.

רות קלוארי: זה עשה דבר נהדר.

רות קלוארי: אני מדברת אליכם גם כמי שבאה מישוב בפריפריה, מבית-ספר שיש בו תלמידים מישובי גדר, שזה ילדים שהחל משעה 4 לא יוצאים מהבית.

רות קלוארי: קחו את זה בחשבון.

רות קלוארי: בית-הספר הוא המשאב העיקרי, הוא המקום המרכזי לילדים האלה.

רות קלוארי: יש לפעמים בישוב 2-3 ילדים.

רות קלוארי: אני מוכרחה לתת להם מקום והתייחסות.

רות קלוארי: חברת הכנסת יעל דיין, אני חוזרת לדברים שבהם פתחת, כשדיברת על קורס הגנה עצמית.

רות קלוארי: אמרת: להכניס את זה לבתי-הספר.

רות קלוארי: אני מוכנה להרים את הכפפה מחר.

רות קלוארי: זה כל-כך נכון, זה כל-כך שייך לבית-הספר.

רות קלוארי: בית-ספר הוא משאב אדיר, אם בתחום הספורט ואם בתחומים אחרים.

רות קלוארי: אצלנו גם קיים יום חינוך ארוך ובית-הספר פעיל עד השעה 3:30.

רות קלוארי: יש כל-כך הרבה מקום ובמה, ויש כבר עשייה בתחום הזה.

רות קלוארי: אל תקטעו, אל תיקחו את זה מבית-הספר.

ישראל שריד: לא לוקחים את זה מבית-הספר.

רות קלוארי: חשוב לי לציין את זה.

רות קלוארי: אם תהפכו את זה עוד פעם למצויינות זה ייצא מבית-הספר.

רות קלוארי: לאט לאט זה ייצא.

רות קלוארי: היום זה כייף, זה חוויה, זה הנאה, 60 בנות מתוך 140, כמעט חצי מהבנות עסוקות בזה.

רות קלוארי: זה פעילות אדירה שסוחבת את כל בית-הספר.

רות קלוארי: כשיש טורניר כל ה-280 יושבים על הטריבונות ומעודדים.

רות קלוארי: אז קחו בחשבון מה זה עושה, איזה high זה עושה לבית-הספר, כמה זה חשוב ואיפה זה שם את הבנות.

רות קלוארי: בשנה הבאה הנושא המרכז הוא שוויון בין המינים.

רות קלוארי: התחום הזה מתחבר לנושא באופן אוטומטי.

רות קלוארי: אני שומעת פה על כדורסל ילדות, ולגבי גיל ההמשך.

רות קלוארי: אני רוצה להתייחס לבית-הספר היסודי.

רות קלוארי: אני רוצה להתייחס למקום של הבנות, של הקט-סל.

רות קלוארי: בית-הספר הוא המקום לעשות את זה.

רות קלוארי: אני חושבת שמה שעשינו ב-3 השנים האחרונות, בשילוב עם משרד החינוך והמועצה המקומית, לדעתי צריך להמשיך באותו אופן.

יעל דיין: אולי מישהו יוכל להגיד לי בצורה ברורה.

יעל דיין: אני מבינה פילוסופית את התלות בין הדברים השונים.

יעל דיין: אני לא רואה שום סיבה שהקט-סל לא ימשיך במתכונת המוצלחת שלו.

יעל דיין: אם בדרום זה פועל במסגרת אחרת, אני מדברת עכשיו על ילדות בכיתות ה'-ו', אני לא רואה שום סיבה בעולם שאותה מתכונת - וזה במסגרת משרד החינוך - לא תמשיך באופן מלא.

יעל דיין: אני לא רואה איך קשורה לכאן הבעייתיות, שאנחנו מנסים לפתור אותה, לגבי ילדות בגילאי 12-14, שאז מנסים למצוא שילוב בין האיגוד לבין התאחדות ספורט בתי-ספר.

יעל דיין: האם כדי להגיע לליגה יפסיקו את הקט-סל?

יעל דיין: אלה גילאים שונים ולכן אני תוהה מדוע דבר אחד הוא על חשבון השני.

קריאה: הוא לא על חשבון השני.

יעל דיין: ילדה משחקת קט-סל מגיל 10-12 במסגרת בית-הספר.

יעל דיין: כל הילדות באות, וכולם מעודדים ובכייף.

יעל דיין: היא מגיעה לגיל 12 ואז יש בפניה למעשה שתי אפשרויות, כפי שאנחנו רואים מההסכמה הזאת.

יעל דיין: אתה אומר שזה לא שתי ליגות, אבל זה שני מסלולים: 1) במסגרת בית-הספר 2) מסלול שרוצה לקחת את היותר טובות, או אלה שיותר ניידות ויכולות לנסוע, או אלה שמתגוררות יותר במרכז מבחינה גיאוגרפית, ולתת להן תוספת, לא על חשבון.

יעל דיין: אומרים לילדה: במקום לשחק רק בזה אז תשחקי גם בזה וגם בזה.

יעל דיין: ואז יש היבט שהוא מקצועי.

אלי לופו: זה לא נכון.

עידן שפרן: אצלנו בצפון האפשרות שהיא תשחק גם בזה וגם בזה היא לא רלוונטית בגלל שיש אצלנו מעט קבוצות במסגרת האיגוד.

אלי לופו: אם אני מבין נכון, מר שוקי דקל אומר:

אלי לופו: מה שעשיתי בשנה שעברה אני לא עושה יותר.

אלי לופו: אין פיתרון לילדה שעליה סיפרתי קודם כי אני לא אשלח אותה לראשון-לציון במסגרת האיגוד.

אלי לופו: זאת אומרת שמתוך 160 קבוצות אולי יהיה פיתרון ל-40 קבוצות.

אלי לופו: זה דבר אחד.

אלי לופו: דבר שני, הוא אומר שהוא לא יתקצב.

אלי לופו: גם לזה יש משמעות.

אלי לופו: במיוחד בפריפריה כשההסעות הן יותר מ-50% מתקציב החזקת קבוצה.

אלי לופו: אני חושב שלזה מר חנן יניב התכוון.

אלי לופו: מר שוקי דקל אומר שבשיתוף פעולה עם איגוד הכדורסל הוא הגיע להבנה שהם יקיימו אחת ל-3 שבועות טורניר, כמו המפעל של מירוצי שדה בבית-ספר.

אלי לופו: זה החטאה של המטרה.

שלומית ניר-טור: זה בדיחה רעה.

יעל דיין: אתם לא יכולים להגיע לתמימות דעים על דבר שהוא טכני?

יעל דיין: פשוט תגידו מה מוצע, מה קיים, מה מתבטל.

יעל דיין: מה מסובך כאן?

יהודה שקמה: רק מר שוקי דקל יכול להגיד.

יהודה שקמה: אם מר שוקי דקל אומר שהוא לא מתקצב את "בית-ספרי" זה משהו חדש לחלוטין על השולחן הזה.

יהודה שקמה: אני מאוד מצטער.

יהודה שקמה: אף אחד לא הפריע למר חנן יניב, גם בשלוש השנים האחרונות, לקיים את הקט-סל ב"בית-ספרי".

יהודה שקמה: המפעל הזה הוא מפעל נהדר.

יהודה שקמה: בעניין של "בית-ספרי" בקט-סל - ואני חותם על כל מלה שלך, גברת רות קלוארי, גם אני מורה לחינוך גופני, לימדתי בבית-ספר יסודי ובבית-ספר תיכון, עם הרבה מאוד הישגים.

יהודה שקמה: לא צמחתי מאיזה עסקנות לשמה.

יהודה שקמה: אני אומר לך בכל ההבנה הפדגוגית שלי: אין שום הגבלה ושום ניגוד בין זה שתמשיכי לנהל את הפרוייקט הנהדר שלך בקט-סל, לבין זה שאיגוד הכדורסל יקיים ליד זה את קבוצות הקט-סל שלו לאלה שלא יכלו להקים מפעל נהדר כמו אצלך.

יהודה שקמה: לא כל המורות במדינת ישראל רואות במפעל קט-סל את משאת נפשן.

יהודה שקמה: תלכי לעוד 100 בתי-ספר יסודיים ותראי שבכלל למורה אין שום יחס לעניין הזה.

יהודה שקמה: לכן אני מאוד מעריץ ומעריך אותך על העניין אבל אני לא יכול באותה נשימה לקטוע להרבה מאוד ילדות קטנות, שאין להן מחנכות ומורות טובות שיעשו את הפרוייקט הזה בתוך בית-הספר.

שלומית ניר-טור: מה היה לפני 3 שנים כשלא היתה התאחדות ספורט בתי-הספר?

שלומית ניר-טור: האם היו קבוצות בארץ?

יהודה שקמה: בטח שהיו.

שלומית ניר-טור: המונים ....

שלומית ניר-טור: האם היינו שבעי רצון ואמרנו שזה מתאים לנו?

שלומית ניר-טור: לא היה כלום.

שלומית ניר-טור: זה השבר.

שלומית ניר-טור: האם נחזור עכשיו אחורה?

חנן יניב: היו 4 קבוצות בלבד בצפון.

יהודה שקמה: מי מפריע לך לקיים את זה היום?

יהודה שקמה: אני לא מבין.

יעל דיין: אני מבקשת עכשיו להתבטא ספציפית לגבי מה שעומד באמת על הפרק.

יעל דיין: אני לא רואה שמישהו מחייב להפסיק את הקט-סל.

יעל דיין: אני רואה בעיה במעברים.

יעל דיין: ילדה היתה בקט-סל וקיבלה את כל הדברים הנפלאים האלה.

יעל דיין: היא הגיעה לגיל שהיא עוברת להיות מ"ילדה" ל"נערה" - - -

קותי מרידן: את מדברת על קט-סל.

קותי מרידן: האם ילדה בקט-סל צריכה לשחק בשתי מסגרות במקביל?

קותי מרידן: אם יהיו שתי מסגרות ליגות במקביל היא יכולה לשחק בשתי ליגות במקביל.

עידן שפרן: באיזור שלנו זה לא רלוונטי כי אין אצלנו קבוצות.

יהודה שקמה: שלא יירשמו באיגוד.

יהודה שקמה: מי מחייב אותם להירשם באיגוד?

יעל דיין: אנחנו מדברים על ארצי.

יעל דיין: בואו נתרכז כי כל אחד מביא כאן קצה של משהו אחר.

יעל דיין: אנחנו מדברים כעת על שתי קבוצות גיל.

יעל דיין: יש בעייתיות במעבר מאחת לשניה משום שאם ילדה עד גיל 12 היתה במסגרת אחת, אחר-כך אנחנו לא מציעים לה פחות אלא אולי אנחנו מציעים לה יותר מדי, אלא בתנאים שהיא לא יכולה לעמוד בהם.

יעל דיין: לפני מונח הנייר הזה, שמתייחס רק לקבוצת הגיל הזאת.

יעל דיין: השאלה היא האם זה מספק את אותן ילדות שאומרים להן: עכשיו 6 פעמים, 7 פעמים בשנה יהיו להן טורנירים וזה יהיה ההמשך, אחרי שנתיים יותר אינטנסיביות שהן עשו בקט-סל.

יעל דיין: מצד שני הקט-סל הוא באמת במסגרת הרחבה ביותר.

יעל דיין: אי אפשר להמשיך אותו מעבר לגיל הזה באותו היקף, גם תקציבית וגם כי זה לא יהיה נכון לעשות את אותו היקף במעבר לגיל 12-14.

יעל דיין: השאלה היא האם ההצעה הזאת מקובלת.

אריק שיבק: הערת ביניים אחת.

אריק שיבק: ישבתי אתמול בישיבה המשותפת ואנשים פה מציגים את הדברים באופן קצת מעוות.

אריק שיבק: 6-7 הפעמים שעליהן מדובר במסמך הזה - - -

שוקי דקל: את זה אתם קבעתם.

אריק שיבק: אתמול ישבו מולי מר לאור ומר סביה ומר פולינסקי.

אריק שיבק: זה מה שהיה עד היום גם.

אריק שיבק: זה לא משהו שנקבע בגלל ההחלטה של איגוד הכדורסל לעשות ליגה גם באיגוד וגם בהתאחדות ספורט בתי-הספר שאז הורידו את זה ל-6 פעמים ועשו מזה טורנירים.

אריק שיבק: זה מה שהיה גם עד היום.

אריק שיבק: זה מה שהיה לפני שנה, לפני שנתיים ולפני שלוש שנים, אז גם בשנה הבאה ממשיכים אותו דבר.

שלומית ניר-טור: אומרים לך שזה לא קורה.

שלומית ניר-טור: זה לא יקרה.

אלי לופו: יש פה דיס-אינפורמציה.

אלי לופו: השר אומר שזה יהיה וגברת שלומית ניר-טור אומרת שזה לא יהיה.

אלי לופו: אני רוצה לדעת.

אלי לופו: בשביל זה הטרחתי את עצמי ובאתי עד לפה גם כדי לשמוע מכם.

אלי לופו: אולי הקלפים הם אצל מר קותי מרידן אבל בואו נפתור את הבעיה הזאת.

אלי לופו: אני את הילדות שלי לא ארשום באיגוד.

אלי לופו: שתי קבוצות ילדות, שהן אלופות מחוז הנגב, ו-21 קבוצות בנגב לא ירשמו.

אלי לופו: על זה אני רוצה לקבל מכם תשובה.

אלי לופו: יכול להיות שהתשובה היא "לא" ואז אני אקבל אותה, אבל אני לא שמעתי מהשר שהתשובה היא "לא".

יעל דיין: אנחנו שוב מתניידים בין דבר לדבר.

יעל דיין: אני מבקשת לסכם את עניין הקט-סל קודם כל ולא להתנות את זה.

קותי מרידן: היו 54 קבוצות באיגוד הכדורסל בכיתות ז', ח' ו-ט'.

קותי מרידן: חיברו 3 שנתונים ביחד לפני שאנחנו נכנסנו לפעילות בענף הזה, מתוך הכרה שהכמות הלכה והידלדלה וזה היה הפיתרון, למרות שאין ספק שכיתות ז' ו-ט' ביחד זה פערי גיל עצומים.

קותי מרידן: זה מה שקרה ב-4 שנות הפעילות שלנו.

קותי מרידן: בשנה האחרונה היינו ב-111 בתי-ספר.

קותי מרידן: מדובר על 111 מנהלי בתי-ספר שמחוייבים לנושא הזה, שלא היו קרובים לנושא הספורט.

קותי מרידן: ספורט הבנות לא היה קרוב אליהם והוא נחשב דבר נחות בחיי בית-ספר.

קותי מרידן: זאת תמונת המצב וזאת הלגיטימציה אליה הגענו תוך 4 שנים.

קותי מרידן: זאת הצמיחה הכמותית.

קותי מרידן: קבוצת גיל נוספת שבה עבדנו היא קבוצת הגיל של כיתות ט'.

קותי מרידן: זה מה שקרה לנו בכיתות ט' על שנתון אחד בלבד תוך צמצום, ואנחנו יודעים שחלק מבתי-הספר הם של כיתות א'-ח' ו-י'-יב', לכן 54 הקבוצות האלה זה ליכוד של הרבה יותר מכיתות ז'-ח'.

קותי מרידן: בנוסף הפעלנו 110 קבוצות קט-סל בפריפריות.

קותי מרידן: הפעילות שלנו מתחלקת כדלקמן: 42% בפריפריות בדרום ובצפון, ו-18.5% במגזרי המיעוטים.

קותי מרידן: כדורסל בנות הגיע למקומות שהוא לא היה בהם עד שאנחנו הגענו.

קותי מרידן: אני חושב שעל העובדה הזאת אי אפשר להתווכח.

קותי מרידן: אנחנו אומרים לאיגוד הכדורסל: אתם הגורם, או המטריה, או איך שמר אריק שיבק קרא לזה, העליונה במדינת ישראל בנושא הכדורסל.

קותי מרידן: תחליטו מה טוב לכם.

קותי מרידן: מה שטוב לכם - אנחנו איתכם.

קותי מרידן: אתם רוצים שאנחנו נעשה את כדורסל הילדות בבתי-ספר?

קותי מרידן: נרתום את כל המערכת לעניין הזה ונעשה את זה איתכם.

קותי מרידן: תעשו אתם את המצויינות, תעשו את הנבחרות, נבחרות איזוריות, תלקטו את הבנות המצטיינות, מחנות אימון, תקבעו לנו תוכנית עבודה, בבקשה, אדרבא.

קותי מרידן: אבל אם אתם רוצים לעשות ליגה אז אין לנו מה לעשות בתחום הזה בצורה אינטנסיבית.

אבישי סולמי: זאת אומרת: אתה עושה ברוגז?

אבישי סולמי: אם לא רוצים אז עושים ברוגז?

יעל דיין: בבקשה, בשביל זה אנחנו יושבים לנסות לברר את הדברים.

קותי מרידן: אני אומר:

קותי מרידן: אנחנו עושים מה שאתם רוצים.

קותי מרידן: תחליטו אתם.

קותי מרידן: האנשים פה לוחצים כל הזמן סביב עניין התיקצוב.

קותי מרידן: מבחינת חוק מדינת ישראל אי אפשר לתקצב באותו ענף בשתי מסגרות.

קותי מרידן: אם איגוד הכדורסל עושה, זה יתוקצב באיגוד הכדורסל ולא יתוקצב אצלי.

קותי מרידן: זאת הנחייה של החשבות.

קותי מרידן: זה כאילו שאני לוקח אותה קבוצה, שתהיה לצורך העניין הפועל גבעתיים ובית-ספר גבעולים בגבעתיים, ופעמיים אני מתקצב אותה, פעם אחת דרך כאן ופעם אחת דרך שם.

קותי מרידן: זה אסור.

קותי מרידן: אני לא יכול לקבל את זה.

קותי מרידן: פשוט חותכים לי את הבסיס שעליו אנחנו עובדים.

יעל דיין: אז מה הבסיס של ההסכמה הזאת?

יעל דיין: עכשיו אתם מגישים לי נייר של הסכמה.

קריאה: אין הסכמה.

קותי מרידן: את שואלת מה בסיס המסמך שהוגש לך.

קותי מרידן: תמונת המצב היא כדלקמן: למרות שאנשי איגוד הכדורסל חושבים שאנחנו לוחצים שנושא כדורסל ילדות יהיה אצלנו, אנחנו משאירים את זה להחלטה שלהם.

קותי מרידן: יש לחץ של הפריפריה שהופעל על שר המדע, התרבות והספורט והוא נתן לנו פקודה לבצע.

קותי מרידן: זה הביצוע.

יהודה שקמה: אי אפשר לקבל את רוח הדברים שנאמרים כאן.

יהודה שקמה: אף אחד לא מגיע לישיבה וולונטרית עם איגוד וולונטרי בפקודה.

יהודה שקמה: מה זה?

יהודה שקמה: זה לא ייאמן.

יעל דיין: הכל ייאמן.

שלומית ניר-טור: למה קט-סל עד כיתה ז' או ח' לא יכול להיות רק במסגרת התאחדות ספורט בתי-ספר?

שלומית ניר-טור: מה איגוד הכדורסל יפסיד מזה?

אלי לופו: אני חוזר על דברי.

אלי לופו: צריך למצוא פשרה.

אלי לופו: אני לא רוצה להציע הצעות.

אלי לופו: יש לי גם הצעות.

אלי לופו: צריך למצוא פשרה בנושא הזה כדי לפתור את הבעיה.

אלי לופו: אני חושב שגם מר יהודה שקמה מטעם איגוד הכדורסל לא מתווכח עם המספרים שמר קותי מרידן הציג כרגע.

אלי לופו: הם מספרים שמדברים בשם עצמם.

אלי לופו: אם כדורסל ילדות יעבור לאיגוד הכדורסל אני מניח, תקן אותי אם אני טועה מר קותי מרידן, שהמספרים יהיו פחותים ב-50 ואולי יותר.

אבישי סולמי: לא.

אבישי סולמי: אם תיתן את התקציב הזה אז זה יהיה פי 2.

אבישי סולמי: אני בטוח.

אלי לופו: לכן צריך למצוא פשרה.

אלי לופו: אם רוצים הצעות, אני מוכן להציע הצעה אחת.

יהודה שקמה: אולי רק נתון אחד.

יהודה שקמה: לא רציתי להשתמש בנתונים.

יהודה שקמה: גם אני הייתי יכול לבוא עם גרפים וזה מאוד מרשים, אבל חשבתי שהישיבה הזאת באה באמת לפשר, לגשר ולהגיע להסכמות.

יהודה שקמה: כרגע אנחנו כמעט בסוף ההרשמות באיגוד הכדורסל.

יהודה שקמה: הכפלנו את כמות הקבוצות הנרשמות באיגוד הכדורסל ב-120%.

יהודה שקמה: להביא מספרים זה לא בעיה.

רות קלוארי: אבל לא מהפריפריה.

יהודה שקמה: רק אל תגיד שאם אתה לא תעשה את זה אז זה לא יתבצע.

קותי מרידן: לא אמרתי את זה.

קותי מרידן: אני שמח שהתשתית הזאת טובה.

קותי מרידן: נהדר.

קותי מרידן: אני מברך.

יעל דיין: אני מאוד מבקשת שלא תדברו יחד ושתאפשרו כאן לקיים דיון מסודר.

יעל דיין: אני בכל זאת מבקשת לחזור לבעייתיות, גם בהתאם לנתונים.

יעל דיין: קודם כל בעניין הקט-סל: זה לא על סדר היום משום שזה ימשך כפי שהיה עד עכשיו.

שלומית ניר-טור: אני חושבת שהיה צריך להרחיב את זה, שהקט-סל יפעל בכל הארץ.

שלומית ניר-טור: שזה יהיה ת"פ של התאחדות ספורט בתי-הספר.

יהודה שקמה: מאה אחוז, טוב מאוד.

יהודה שקמה: אבל הם לא מסוגלים לעשות את זה באופן ארצי.

יעל דיין: קודם כל נסגור את העניין של קבוצת הגיל של הילדות הצעירות.

יעל דיין: לכל הדיעות, כך נראה לי, יש פעילות יותר גדולה ובהתאם לגאוגרפיה ולמיקום.

יעל דיין: יש גם פעילות במגזר הערבי.

יעל דיין: יש פעילות שהיא במישור האופקי, של כמה שיותר ובמסגרת בית-הספר.

יעל דיין: זה לא קשור בהסעות.

יעל דיין: אנחנו מניחים שהפעילות הזאת תוכל להתקיים ולהתרחב במידת הצורך.

יעל דיין: כל זה באחריות משרד החינוך.

יעל דיין: אז קודם כל נבטיח שהפעילות הקיימת, ואף המשתפרת, תימשך ושלא יהיה ניסיון לצמצמה.

יעל דיין: שלא יגידו שזה לא מתאים להם בגלל הייעוד של הבנות האלה אחר-כך.

יעל דיין: אני לא מאמינה שמישהו "יחטוף" ילדות ספורטאיות בנות 10-12 כדי להכניס להן כבר אז את הבולטות ואת המצויינות, לפתח אותן ולהסיע אותן.

יעל דיין: הייתי רוצה את גילאי 10-12 להוציא מהתמונה ולהניח שנוכל לבקר אצלכם בכייף ולראות את המשך המפעל, ואותו דבר בדרום ובמקומות אחרים.

יעל דיין: עכשיו אנחנו מדברים ארצית ואם יש צורך ללחוץ על הרחבה של זה, אסור שזה ייפגע מהוויכוח שקיים לגבי הגילאים הבאים 12-14 והלאה.

יעל דיין: הבעיות שאנחנו נתקלים בהן בגיל 12-14 הן שונות.

יעל דיין: הנייר הזה מתייחס ספציפית לילדות בנות 12-14.

יעל דיין: שם אנחנו כנראה נפגשים בבעיה של הכפילות, או אחד על חשבון השני.

יעל דיין: איך שאנחנו לא רוצים להציג את זה, יש כאן בעיה.

יעל דיין: זאת אומרת, אם הנייר הזה הוסכם בפקודה אז נצטרך לחכות עד הישיבה הבאה שלכם.

יעל דיין: אם הנייר הזה הוא פשרה לא טובה, אז בואו נשמע את זה.

יעל דיין: אותי מעניין רק הבנות המשחקות.

יעל דיין: אני לא מכורה לעניין עתיד הנבחרת כתוצאה מכל הגלגולים האלה, איך אנחנו ננצח באולימפיאדה שתהיה אחרי אתונה.

יעל דיין: בואו נדבר על היום.

יעל דיין: בואו נדבר איך אפשר להמשיך בשנה הבאה או בשנתיים הבאות במתכונת שלא תפגע בענף, אבל כאשר הילדות והמשחק שלהן נמצאים במרכז הרצון שלנו להיטיב עימן ולתת להן את התנאים המקסימליים.

יעל דיין: תנאים מקסימליים זה לא איך להגיע לנבחרת נשים ואיך לנסוע לאימונים במקום אחר אלא לנסות לקיים את הפעילות ככל האפשר במקום מגוריהן, ולא להקטין, לא לצמצם, אלא לפחות לשמור על הקיים.

אבישי סולמי: אני עוסק בכדורסל נשים כבר 15 שנים.

אבישי סולמי: יש לי אגודה די גדולה של נשים בשכונת התקווה בתל-אביב.

אבישי סולמי: אני רוצה להסביר לכם מהניסיון שלי.

אבישי סולמי: אצלי היה קשה לרשום ילדות כי בשכונת התקווה, שהיא שכונה מסורתית, אסור היה לילדות לשחק.

אבישי סולמי: למרות הקושי הצלחנו לבנות אגודה של נשים שהיא הגדולה ביותר בתל-אביב.

אבישי סולמי: הצלחנו בכך גם בגלל שהצלחנו להגיע לצמרת.

אבישי סולמי: כדורסלנית כמו לימור מזרחי שהגיעה לפסגה משכה אחריה את כל בתי-הספר.

אבישי סולמי: ניסיתי לעשות פעילות בבתי-הספר, לפני שהגיע הפרוייקט הזה, כדי שהילדות לא תצטרכנה לנסוע, אך זה לא הסתדר.

אבישי סולמי: כמו שאמרו פה, יש מנהלת שכן רוצה, יש מורה שכן רוצה, ויש מורה שזה לא מעניין אותו, שמתעניין במשהו אחר.

אבישי סולמי: לכן היינו צריכים לרכז את זה במתנ"ס.

אבישי סולמי: על אף כל הבעיות הכספיות הצלחנו לארגן הסעה לכולם ולהגיע למתנ"ס של בית דני ולבית ורבורג.

אבישי סולמי: במרכזים האלה מתקיימת הפעילות המרכזית שלנו.

יעל דיין: זה לא הסעה במונחים של נסיעה מניצנה לראשון-לציון.

אבישי סולמי: כשבא לך הורה ואומר שהילד בשעה 5 צריך ללכת בשכונת התקווה בשוק ולעבור לצד השני ליד אליהו, הוא רוצה שניתן לו תשובה.

אבישי סולמי: אז אנחנו ארגנו הסעות.

אבישי סולמי: אני אומר שלכולם יש אותן צרות, גם בפריפריה וגם במרכז.

אבישי סולמי: כשצריך להסביר להורה למה הילד צריך ללכת קילומטר או 5 קילומטר, כל הורה רואה את הילד שלו, ואני מסכים עם כולם.

אבישי סולמי: גם אצלכם יש בעיות וגם אצלנו.

אבישי סולמי: אנחנו משתדלים להתמודד.

אבישי סולמי: אנחנו גם עשינו איזה פרוייקט בבתי-הספר של לימודים תעודות, עשינו העשרה ללימודים, יותר מאשר עושה אולי מישהו אחר.

אבישי סולמי: נתנו ציונים, היו צריכים ללמוד קודם.

אבישי סולמי: אבל אני לא רוצה עכשיו להרחיב על זה את הדיבור.

אבישי סולמי: אני רוצה לדבר על הנושא ההישגי.

אבישי סולמי: אני חושב שהתקציבים שנתן שר זה או אחר הם בגלל שבטלוויזיה משדרים משחקים של כדורסל נשים ובגלל שהצלחנו להעלות, אחרי הרבה מאוד שנים, את כדורסל הנשים, שיהיה קצת פרומו בטלוויזיה.

אבישי סולמי: לידיעתכם, הפרומו בטלוויזיה בהשוואה בין נשים לגברים - יש פי שתיים צפייה בנשים מאשר בגברים.

אבישי סולמי: זה נשמע לא כל-כך סביר אבל זה נכון.

אבישי סולמי: הגענו לכך בזכות זה שיש קצת הישגים, גם בליגה, והגענו לגביעי קוראץ' ורונקטי וזה מושך את הילדות.

אבישי סולמי: אני מעריך שבכל מקום, גם בישובים הערביים, גם אצלנו, בכל מקום זה מושך.

אבישי סולמי: הבעיה שלנו, אם אני צריך לשלוח ילדות, ולא משנה לי אם זה ילדות או נערות, למשחק בגליל העליון אז יש לי אותה בעיה שיש לחברים שלי מהצפון.

עידן שפרן: אבל זה לא מגיע לגליל העליון.

אבישי סולמי: בי אף אחד לא תומך, לא משרד החינוך ולא אף אחד.

אבישי סולמי: אני צריך להילחם על כל שקל ואין מי שיעזור.

קותי מרידן: למה אתה אומר שאין תמיכה?

קותי מרידן: אתה מקבל את סל הספורט כמו כל יחידה אחרת.

יעל דיין: איפה הבעייתיות?

אבישי סולמי: כאשר ילדים או ילדות משחקים באיגוד הכדורסל ויש להם את אותה שיטת משחק - דיברו פה על שיטות משחק שונות - אז יש המשכיות.

אבישי סולמי: כל מי שעוסק בכדורסל יודע שגיל 12 הוא גיל שבו ילדות וילדים צומחים.

אבישי סולמי: אם בגיל הזה הם לא מתחילים להיות קצת מצויינים, אם זה עדיין נשאר אותו סדר גודל כמו לפני כן, כשמי שגר קרוב משחק, אז אין התקדמות, אין נבחרת, אין קבוצות טובות.

אבישי סולמי: תמיד יהיו הפרשים בין הפריפריה לבין המרכז.

אבישי סולמי: לכן אני חושב שאם רוצים שיהיו קבוצות טובות בצפון, כמו שיש בכדורסל גברים, אז צריך קודם כל לחרוק שיניים וללכת קדימה.

אבישי סולמי: הליגה הזאת ב"בית-ספרי" בגיל 12 היתה גם קודם, לפני הסיכום הזה.

אבישי סולמי: צריך להמשיך את מה שעשינו, רק בתיאום, כדי שהילדים לא ישחקו שני משחקים בשבוע, פעם באיגוד הכדורסל ופעם בהתאחדות ספורט בתי-הספר.

אבישי סולמי: מספיק לילדה משחק פעם בשבוע, זה מתאים וטוב.

אבישי סולמי: מה גם שאחרי 3 חודשים, בינואר, יש פגרה לכולם.

אבישי סולמי: יש מספיק מנוחה.

אבישי סולמי: לדעתי השיטה הזאת היא טובה.

אבישי סולמי: תמיד גם אפשר לשנות אותה.

אבישי סולמי: זה לא תורה מסיני.

יעל דיין: כלומר אתה בעד הסיכום שהושג לגבי גילאי 12-14, של שני מסלולים עם חלוקה של הזמן.

יעל דיין: אני לא מביעה דיעה כאן.

יעל דיין: אני שואלת.

קותי מרידן: זאת אומרת שהילדות ישחקו ב-3 מסגרות בו-זמנית.

עידן שפרן: מר אבישי סולמי מאוד הדגיש את ההבדל בין המצב שלנו למצב של המרכז בנושא הזה.

עידן שפרן: אתן לכם דוגמא אמיתית.

עידן שפרן: יש לנו קבוצה בליגת נערות ב'.

עידן שפרן: היתה להן פגרה השנה באמצע העונה של שלושה וחצי חודשים בגלל שיש מעט מאוד קבוצות לנערות באיזור הצפון.

עידן שפרן: מי שקצת מבין במקצוע יודע שזה כמו להתחיל את העונה מחדש.

עידן שפרן: זה לא יעלה על הדעת בכלל.

עידן שפרן: זה לא צורה של ליגה ולא שום דבר.

עידן שפרן: בנושא הזה של המועדונים הבית-ספריים: דבר ראשון מנטרלים את ההתנגדות של המנהלים וזה הכי חשוב.

עידן שפרן: האם לי אין בעיה עם מנהלים?

עידן שפרן: בדיוק כמו לך.

עידן שפרן: כשזה בא ממשרד החינוך זה מנטרל את ההתנגדות של המנהלים.

עידן שפרן: זה כבר דבר מאוד חשוב בפני עצמו.

עידן שפרן: זאת אומרת שאין בעיה להיכנס ולעשות את הפעילות בבתי-הספר.

אבישי סולמי: זה לא נכון.

עידן שפרן: אצלי זה כך.

עידן שפרן: אצלי יש יותר בעיה בבתי-הספר התיכונים הריאליים.

עידן שפרן: אבל לא חשוב, זה עניין אחר.

עידן שפרן: לצערי הפעילות של איגוד הכדורסל בגילאים הצעירים, הליגות של איגוד הכדורסל לא נותנות תשובה לפעילות של ילדות בכדורסל בפריפריה.

עידן שפרן: מי שהיה לפני חודש בכפר בלום וראה את הסיום של הפעילות - לפני שנתיים היה שם מר מנקין ובכלל לא שמענו את ההתייחסות שלו ואת ההתרשמות שלו, זה כאילו עבר על ידו.

עידן שפרן: הוא היה וראה איזה יופי של מפעל.

עידן שפרן: אז הן לא משחקות 5 מול 5.

עידן שפרן: אבל מה קרה?

עידן שפרן: הן בנות 10-11.

עידן שפרן: אני חושב שבנושא הזה התאחדות בתי-הספר חייבת לתת תשובה לפריפריה.

עידן שפרן: ליגת ילדות לגילאי 12-14 שמתאימה למרכז לצערי לא מתאימה לנו.

עידן שפרן: אני מדגיש, לצערי.

יעל דיין: זאת אומרת שההסכמה הזאת לגבי 12-14 לא מקובלת עליך, לא מתאימה לך ואתה אומר שהשינוי יצמצם את הפעילות.

עידן שפרן: היא לא טובה בשבילי.

עידן שפרן: השינוי הזה יחסל את פרוייקט הילדות שמתעסקות בכדורסל בגיל הזה.

אלי לופו: גם בשבילי הפשרה הזאת לא טובה והיא לא מקובלת.

אלי לופו: הייתי רוצה להציע לבחון הצעה, שתינתן אפשרות לקבוצות להירשם במסגרת האיגוד או במסגרת התאחדות ספורט בתי-הספר.

אלי לופו: אז זה ייתן פתרונות גם לצדדים המקצועיים עליהם דיברו כאן ולעניין שלוש המסגרות המקבילות.

אלי לופו: זאת אומרת שקבוצה שתירשם בהתאחדות ספורט בתי-הספר לא תוכל לשחק באיגוד, ולהיפך.

יהודה שקמה: לא קבוצה.

יהודה שקמה: מדובר על ילדה.

יהודה שקמה: אין קבוצות.

אלי לופו: אתה יכול להתנגד להצעה שלי אבל תן לי לסיים אותה.

אלי לופו: אני חושב שאם נבחן את ההצעה הזאת, זה נותן פיתרון טוב לפריפריה, נותן פיתרון טוב למרכז, כי מבחינה מקצועית ותחרותית יש להם ליגה תחרותית.

אלי לופו: אני מבקש לבחון את ההצעה הזאת.

אלי לופו: עוד הערה לגבי התיקצוב: מי שרשום באיגוד יתוקצב דרך מועצת ההימורים ומי שרשום בהתאחדות ספורט בתי-הספר יתוקצב דרך התאחדות ספורט בתי-הספר, דרך משרד החינוך או מינהל הספורט.

יעל דיין: האם זה לא ייצור אפליה, קבוצות עניות ועשירות?

אריק שיבק: זה שאלה מצויינת.

אריק שיבק: זה בדיוק מה שקרה בשטח.

אריק שיבק: אותן קבוצות שנרשמו להתאחדות ספורט בתי-הספר תוקצבו ב-40,000-50,000 ש"ח על-ידי התאחדות ספורט בתי-הספר.

קותי מרידן: אתה רוצה להגיד ש-160 קבוצות קיבלו 40,000 שקל לכל קבוצה?

קותי מרידן: אתה יודע שזה לא נכון.

אלי לופו: אני רוצה להשתמש בדוגמא שלי ולא בדוגמאות אחרות.

אלי לופו: שתי הקבוצות שלי ברמת הנגב לא יירשמו באיגוד אם לא תהיה להן אפשרות אחרת.

אלי לופו: אין לי אלטרנטיבה אחרת.

אלי לופו: גם מר עידן שפרן אמר את זה.

יעל דיין: זאת אומרת, זה הכל או לא כלום.

יעל דיין: לא ניתן לדבר הספציפי הזה תשובה היום כי זה קשור גם להשקפת עולם, אם בכלל טוב לעשות תנאי כניסה נפרדים למה שאנחנו קוראים לו פריפריה ולמרכז.

יעל דיין: האם זה לא מנציח מצב, שאכן קיים, שהוא המציאות, אבל על-ידי כך שאנחנו מקבלים את זה ולא נותנים לו אלטרנטיבה - אני אומרת את זה עם סימן שאלה - האם בסופו של דבר זה לא ישיג מצב של ליגה א' וליגה ב', בגדול?

יעל דיין: כלומר, הפריפריה תהיה בשביל ההמונים ואילו במרכז יעשו מצויינות.

יעל דיין: אפשר לשאול את זה על כל דבר.

יעל דיין: אפשר לשאול את זה על רמת בתי-הספר.

יעל דיין: לוועדת הכנסת יש גם עניין לבדוק בכל דבר את ההיבט החברתי ואת המשמעויות החינוכיות והחברתיות.

יעל דיין: צריך לחשוב על זה.

יעל דיין: זה תהיה תוצאה של ריאליה.

יעל דיין: זאת אומרת, אתה לא תסגור ותגיד: אצלי לא יהיו.

יעל דיין: אלא אתה תאמר, אם להיות ריאליים ואם לקחת את התנאים שנמצאים אצלי, ולא משנה אם זה צפון או דרום לצורך העניין, או המגזר הערבי, כדי שבאמת תמשיך לשחק כל מי שרוצה לשחק הדרך היחידה לאפשר את זה היא במסגרת ליגה בבתי-הספר, ובתכיפות המתבקשת, לא באיזה פירורי זמן, עם פיקוח מקצועי ראוי.

יעל דיין: אנחנו מדברים כאן כבר על קבוצת גיל שיש מה לצפות ממנה, ואנחנו נתמודד עם החסר של נגיד איזה ברק, שהוא ברק מקצועי אמיתי, שיכולה להציע לנו הליגה.

יעל דיין: באיגוד הם לא יקלטו בתנאים שלנו ולעומת זה בבתי-הספר כן.

יעל דיין: ואז אנחנו נידחה את ה"pool" של מצויינות ונסיעות וכולי למה שאתם קוראים קדטיות, או לגיל יותר מבוגר, לנערות מגיל 14-16.

יעל דיין: זאת אומרת, מה שמוצע כאן, ושוב פעם, אנחנו לא נציע לזה תשובה אלא צריך לבחון את זה: לגבי הקט-סל, בגילאי 10-12, ילדות תשחקנה כמו שעד עכשיו.

יעל דיין: להיפך, היינו רוצים להרחיב את זה.

שלומית ניר-טור: עד עכשיו יש קט-סל גם באיגוד וגם בהתאחדות ספורט בתי-הספר.

יעל דיין: אנחנו לא נדבר גם על פעילות של ילדים וילדות בגיל 6.

יעל דיין: יש מסגרות קיימות.

יעל דיין: אנחנו בוחנים עכשיו את המסגרות הקיימות.

יעל דיין: אנחנו אומרים - זה הכל ברמת ייעוץ - שהמסגרת הקיימת היום לקט-סל בצפון ולילדות בגילאים 10-12 במקומות אחרים, המסגרת המועדפת היא מסגרת בתי-הספר, במתכונת הרחבה ביותר, כאשר אנחנו שמים עין לראות מה קורה להן אחר-כך.

יעל דיין: אבל הגוף הרחב, החינוכי והמקצועי, שייתן את ההיבט החברתי והחינוכי, בעיקר כשיש פעילות שכולנו מסכימים שהיא כל-כך פורה ומצליחה בצפון, בדרום ובמגזר הערבי, בואו נשמור על זה במתכונת שתאפשר שמירה והרחבה של המסגרת בתנאים הטובים ביותר, בהיבט החינוכי-חברתי- בית-ספרי.

אלי לופו: זה לא בדיוק פריפריה.

אלי לופו: אשקלון, קריית-גת, אשדוד - זה לא פריפריה.

אלי לופו: לא צריך להתייחס לפריפריה.

חנן יניב: זה לא נכון.

חנן יניב: נהריה זה פריפריה, והם אצלנו בפרוייקט.

יעל דיין: תיתן לזה שם כלשהו לצורך זיהוי.

יעל דיין: עזוב את הסמנטיקה.

יעל דיין: גם לא נעסוק כאן בציונים סוציו-אקונומיים.

יעל דיין: יש לנו בעיה עם ההגדרה שהיא בעיה חינוכית, אם אתה רוצה.

יעל דיין: מאוד לא נוח להגיד מקומות פחות מפותחים לעומת רעננה או רמת השרון.

יעל דיין: אני לא יודעת איך להגדיר את זה מבלי שאני אשמע לא בסדר.

יעל דיין: תגדירו את זה איך שתירצו.

יעל דיין: לא יכול להיות שנפגע במקומות האלה - נקרא להם פריפריה לצורך השפה, זה פשוט יותר מכובד - ונעמיד אותם במצב שאו שהם עם איגוד הכדורסל או שלא יקיימו אותם בכלל.

יעל דיין: השאלה היא האם יש למשרדים איזה אפשרות לבחון כל מקום לגופו ולראות, כדי לקיים את הקיים.

יעל דיין: אנחנו נחזור ונבחן את זה שוב במסגרת של זמן נתון, כדי להוריד את רמת התחרות בין התאחדות ספורט בתי-הספר ואיגוד הכדורסל באותם מקומות שהתחרות תפגע בהם.

יעל דיין: זאת אומרת, יאמרו שבמקום מסויים לא יירשמו לשניהם.

יעל דיין: אם יירשמו לאחד זה יקטין את המספר הכולל בצורה משמעותית מאוד.

יעל דיין: זאת לא המטרה, בוודאי לא של משרד המדע, התרבות והספורט ולא של משרד החינוך.

יעל דיין: השאלה היא האם יש הצעה נוספת מלבד ההצעה הזאת, שיש עליה ביקורת.

יעל דיין: לא משנה שמר קותי מרידן אומר שהיא בפקודה, אבל היא לא נראית לי הסכמה בהתלהבות עם כל הלב של כל הגורמים.

יעל דיין: אנחנו מדברים על נובמבר.

יעל דיין: זה לא דבר שניתן למצות אותו עד הסוף בישיבה אחת.

יעל דיין: יכול להיות שבאמת יש טעם ומקום ואפשרות כן להגיע להסכמה שתהיה מאחוריה קצת יותר התלהבות ושעונה על הדברים בשטח.

יעל דיין: גם אם זה במחיר איזה פיצול של סוגים שונים, שכאן יהיה ככה ושם יהיה אחרת.

יעל דיין: ננסה את זה בשנתיים הקרובות.

יעל דיין: זה תמיד צריך להיות שנתיים כי אנחנו מדברים על קבוצת גיל של שנתיים.

יעל דיין: אולי יש הצעות נוספות.

יעל דיין: אולי זה לא סוף הפסוק ואולי לא חייבים להכתיב לחלק ולשמח חלק אחר.

יעל דיין: אני רוצה לשמוע התייחסות רק לנושא הזה.

יעל דיין: נראה לי שזה שורש הבעיה.

יעל דיין: אני מבקשת שתבחנו אפשרות לשבת עוד פעם, לא בוועדה כאן אלא ביניכם, כדי להסתכל על הבעייתיות של הצעת הסיכום והפשרה, לבוא עם קצת יותר יצירתיות ולנסות להגיע לדבר שיהיה יותר תואם את הרצונות של כולם או את הצרכים של כולם.

יעל דיין: עכשיו אני עושה סבב קצר, בעיקר למי שלא דיבר ורוצה להתבטא בנושא הזה.

יהודה שקמה: רק מלה בעניין הפרוצדורלי.

יהודה שקמה: אני חושב ששני גופים מאוד מאוד רציניים מינו ועדה, ישבו וכתבו פרוטוקול.

יהודה שקמה: עם כל הכבוד וההוקרה שלי לוועדה לקידום מעמד האשה, אני חושב שאי אפשר לבוא ולהכתיב לאותה ועדה, שבה ישבו אנשים מאוד חשובים, גם מצד התאחדות ספורט בתי-הספר וגם מצידנו.

יהודה שקמה: לצורך זה הזעקנו את המאמן הלאומי, שאחראי על כל הכדורסל הנשי באיגוד הכדורסל, לשבת על המדוכה ולהגיע לנייר הסכמות.

יהודה שקמה: אני מקבל שאפשר אולי להחזיר את הנייר הזה לוועדה לראייה נוספת, אולי לתוספות כאלה או אחרות.

יעל דיין: על זה מדובר.

יהודה שקמה: אבל הנייר הזה התקבל בהסכמה מלאה בין שני הגופים.

יהודה שקמה: זה שמישהו סביב השולחן הזה, יכול להיות שגם אני, לא רואה אותו בעין הכי יפה - אבל זה נקבע על-ידי גוף שהוא מקצועי.

יעל דיין: זה מקובל.

יעל דיין: אין לוועדת הכנסת סמכות לקבוע.

יעל דיין: ובלבד שתשבו עוד פעם ותגיעו למשהו אחר.

יעל דיין: אני אומרת דבר פשוט.

יעל דיין: יש דברים שאין לגביהם הסכמה.

יעל דיין: יש דברים שיכול להיות שאם נרחיב קצת את מעגל המוחות ניתן לבדוק אותם שוב.

יעל דיין: אני באה עכשיו מוועדת החוקה חוק ומשפט וגם שם אנחנו משנים סדרי עולם בהצעות תיקון לחוק מרגע אחד לשני אחרי דיון ומחשבה.

יעל דיין: ואז בא מישהו ואומר: רגע, יש לי מחשבה שהיא באמת מהפכנית ואנחנו שוקלים אותה.

יעל דיין: אין כאן איזה מסגרת סגורה.

יעל דיין: לכן גם יש חשיבות למה שבחוקה נקרא "הוראות שעה", שדברים אינם נקבעים לנצח.

יעל דיין: הוויכוח שיש עוד על גיוס תלמידי ישיבות הוא שהממשלה דורשת להחיל את זה ל-5 שנים ואחר-כך לראות את התוצאות, והחרדים אומרים שבשבילם זה חוק הכרחי, זה לנצח נצחים.

יעל דיין: אני רוצה לומר שהדברים האלה ניתנים לבחינה מחודשת.

יעל דיין: יש שינויים בשטח, המציאות משתנה, אפילו ההרכבים הדמוגרפיים משתנים.

יעל דיין: מר אבישי סולמי סיפר לנו שהיתה תקופה שהיה קשה להוציא בנות בכלל לשחק.

יעל דיין: לפני שבוע למשל רבני המפד"ל הודיעו שהם לא רוצים שבנים שלהם ישרתו ביחידות שמשרתות בהן בנות ושהם רוצים שהמד"סיות יתלבשו אחרת.

יעל דיין: אני אומרת, הדברים האלה הם בשינוי, לטוב ולרע.

יעל דיין: ולכן אני מבקשת שאותה ועדה תעשה בחינה מחדש, עם תוספת של מחשבות, בהתאם לדברים שנשמעו כאן.

יעל דיין: הרי כולנו רוצים להגיע לאותו דבר.

יעל דיין: כולנו רוצים להגיע גם למצויינות וגם לרוחביות של משחק שתופס ומצליח וקולט הרבה.

יעל דיין: צריך גם לקחת בחשבון את התנאים.

יעל דיין: אני לא יודעת איך זה נעשה בארצות אחרות.

יעל דיין: ברור שזה תלוי תקציב.

יעל דיין: אם היה לי תקציב הייתי אומרת: ישחקו בראשון-לציון גם הבנות מבאר-שבע, שתיסענה באוטובוס ממוזג וזה גם יהיה גיבוש והן יקבלו סנדביצ'ים בדרך.

יעל דיין: אין לנו תנאים כאלה.

יעל דיין: אנחנו לא רוצים שתנאים פיסיים, או תמחיר, או תקציב, או הסעה ומרחק יורידו את הרמה של ההתלהבות שיש לגבי המשחק עצמו ברמה המקומית.

יעל דיין: בוודאי לא עד גיל 14.

יעל דיין: אחר-כך הסיפור מתחיל להיות יותר אקוטי.

יעל דיין: ניתן להגיד שחבל שלא שלפנו את מי שיכלה להגיע למצויינות עד גיל 14.

יעל דיין: זה אולי מחשבה מקצועית נכונה אבל היא נפלה על הפנים בתחומים מסויימים כשהתחילו למות מהאנורקסיה כל מיני מתעמלות שהתחילו להכשיר אותן עוד מהרחם, להכניס להן גנים של מצויינות להתעמלות על מכשירים.

יעל דיין: אנחנו כמדינה וכחברה הולכים באיזה מקום באמצע.

יעל דיין: אנחנו מעודדים מצויינות, אבל אנחנו מאוד מעודדים את מה שנקרא הפריפריה.

יעל דיין: אנחנו לא רוצים למרכז ולא רוצים אליטיזם.

יעל דיין: אנחנו אומרים שגיל 14, אומנם זה מאוחר במושגים בינלאומיים אולי אבל אנחנו יכולים בין 12-14 לתת לכולם ולעשות את הסינון ובגיל 14 לפתח ולהשקיע, כי אז זה באמת גיל שכבר הנערה יכולה לנסוע לבד והיא כבר מעוצבת כך שזה לא על חשבון דברים אחרים.

יעל דיין: לכן אני מציעה, כדאי שהקבוצה הנכבדה של ועדת התיאום למשחקי ליגת ילדות ותלמידות בית-ספר, שזה שמה, בכל זאת תיתן את דעתה לדברים שנאמרו כאן, תיפתח בפני דיעות, כלומר שאנשים שיש להם רעיונות יוכלו להופיע בפניה.

יעל דיין: אני מציעה שהיא תחזור אלינו עם הצעה נוספת, אם תהיה כזאת.

אברהם זוכמן: הייתי רוצה לחדד דברים.

אברהם זוכמן: בסך הכל פועלות 3 מסגרות: יש מסגרת רק של בתי-ספר, שבה התאחדות ספורט בתי-הספר היא שותפה לחלק הסופי של התהליך, כלומר למשחקי הגמר.

אברהם זוכמן: זה קיים ברוב הענפים; ישנם מועדוני ספורט בית-ספריים, שזה במסגרת התאחדות ספורט בתי-הספר.

אברהם זוכמן: שם מתחרים במספר ענפים מצומצם, כאשר לאותם ענפים מכינים תשתיות בגילאים צעירים יותר; כאן אני מגיע לשיחה שאנחנו מנהלים כעת.

אברהם זוכמן: ברגע שכדורסל הוא לא במסגרת של התאחדות ספורט בתי-הספר וזה עובר לאיגוד הכדורסל הרי שאנחנו לא מטפלים גם בתשתית באותה עוצמה כפי שאנחנו מטפלים בענפים ששייכים להתאחדות ספורט בתי-הספר.

אברהם זוכמן: אני אתן דוגמא.

אברהם זוכמן: אין כדוריד בנים בהתאחדות ספורט בתי-הספר ולכן בכיתות ה'-ו' אנחנו לא מכינים תשתיות.

אברהם זוכמן: זאת אומרת, יש עדיפויות של בתי-ספר, על-פי תחרויות.

אברהם זוכמן: מחוז צפון יכול להחליט שיש ומחוז דרום יכול להחליט שאין.

אברהם זוכמן: זה תלוי באותו איזור.

יעל דיין: אתה מדבר על קבוצות גיל מסויימות?

יעל דיין: בואו נבהיר.

אברהם זוכמן: אני מתייחס כרגע רק לגילאים האלה, עד גיל 14.

אברהם זוכמן: אני בכוונה הבאתי כדוגמא את הכדוריד, שבו בהתאחדות אנחנו מטפלים בבנות ולא בבנים.

אברהם זוכמן: ואותו דבר בכדורסל, לגבי הבנים בכיתות ה'-ו' אנחנו לא מכינים תשתיות באינטנסיביות שדיברו עליה פה.

אלי לופו: כי זה לא המנדט של התאחדות ספורט בתי-הספר.

שלומית ניר-טור: גם אין צורך כי זה מתקיים לבד.

אברהם זוכמן: עכשיו אני עובר לבנות.

אברהם זוכמן: ברגע שההתאחדות מטפלת בדבר מה, אז היא מתקצבת.

אברהם זוכמן: לא משנה כרגע איך.

אברהם זוכמן: ברגע שזה יורד מתיקצוב של ההתאחדות אנחנו גם לא מתקצבים למטה יותר, כי זה יורד מאיתנו.

יעל דיין: זאת אמירה שממש מדאיגה מאוד.

יעל דיין: זאת מוטיבציה שהיא לא לעניין.

אברהם זוכמן: אני רוצה לחדד את הדברים.

יעל דיין: אתה מחדד אבל האם זאת תפיסת העולם שלכם, שאם אתם לא יכולים להגיע לקבוצה שהיא כבר הישגית ויוקרתית אז לא תשקיעו בתשתיות?

אברהם זוכמן: אם הענף הוא לא במסגרת ההתאחדות אז אין את אותן השקעות גם בגיל הצעיר יותר.

אברהם זוכמן: בבתי-ספר לא משקיעים מבחינה כספית וכמותית ברוב ענפי הספורט בגילאים הצעירים יותר.

אברהם זוכמן: אלה תקציבים שאין להתאחדות.

אברהם זוכמן: ליצור מסגרות מקבילות, שבנות תשחקנה ב-3 מסגרות, אני חושב, וכל היושבים כאן יסכימו שזה לא טוב.

אברהם זוכמן: זה לא בריא לילדות.

אברהם זוכמן: בסופו של דבר אנחנו מחפשים איך לפתור כאן, במרכאות או לא במרכאות, את אי-ההסכמות בין גופים מסויימים, אבל אנחנו שוכחים שבסופו של דבר זה על חשבון הילדה, שתצטרך לשחק בכל אותן מסגרות.

אברהם זוכמן: אנחנו לא קוראים תיגר על איגוד הכדורסל, ולא על אף איגוד אחר.

אברהם זוכמן: כל הפעילות של התאחדות ספורט בתי-הספר עד היום נעשתה מתוך הבנה והסכמה שברגע שהתאחדות ספורט בתי-הספר פעלה בגילאים מסויימים - באותם גילאים, באותו איגוד, אם זה בכדורעף או באיגודים אחרים, לא היתה פעילות.

אברהם זוכמן: היום איגוד הכדורסל, שהוא הגוף בה"א הידיעה שקשור לכדורסל, אומר שהוא רוצה את זה אליו חזרה.

אברהם זוכמן: לא משנה כרגע למה.

אברהם זוכמן: הרי שכאן כל הכללים שלנו של התאחדות ספורט בתי-הספר משתנים.

אברהם זוכמן: לכן גם החליטו בהנהלת התאחדות ספורט בתי-הספר שאם איגוד הכדורסל לוקח את זה אליו - אנחנו יורדים מזה.

אבישי סולמי: אז תשנו את ההחלטה שלכם.

אברהם זוכמן: זה מה שאמרתי.

אברהם זוכמן: חידדתי את הנקודה.

יעל דיין: חידדת אותה, אף אחד לא מקבל כאן ציונים על חידודים.

יעל דיין: מקבלים במקרה הטוב ציונים על הסכמות ועל פשרות.

יעל דיין: אני מבינה שאני צריכה לחזור למשרד החינוך, שאני מקווה שבקרוב השר יחזור אליו ויהיה עם מי לדבר, מבחינת כתובת מינהלית גבוהה, ולהגיד שפשוט מה שאתה אומר הוא דבר בל יעשה.

יעל דיין: אתה אומר שאתה מעניש את אלה שנהנים מרווחה בספורט בצורה פנטסטית בגיל הרך, כי "לוקחים" לך אותם, במרכאות כמובן, או מציעים להם עוד אלטרנטיבה מלבדכם.

יעל דיין: אתם רוצים מונופול על קבוצת הגיל המבוגרת יותר ואומרים שאם אין לכם את המונופול הזה אז תעזבו גם את עניין הילדות הקטנות.

יעל דיין: אתם תכשירו אותן רק אם הן תמשכנה להיות שלכם.

יעל דיין: יש משהו מאוד פגום בגישה הזאת.

אברהם זוכמן: בהתאחדות ספורט בתי-הספר - מר שוקי דקל מכיר את זה טוב ממני - לא החלטנו באיזה ענפים אנחנו מטפלים.

יעל דיין: אני מדברת על המצב הקיים היום.

יעל דיין: אני מדברת על כדורסל ילדות ובנות.

יעל דיין: עיזבו.

יעל דיין: אני לא נכנסת לכל ההיבטים.

יעל דיין: אני לא יודעת אם גם לגבי בנים אתם נוהגים ככה.

שוקי דקל: כן.

יעל דיין: אני מבקשת להבהיר שחייבת להיות הפרדה.

יעל דיין: הרי הספורט במשרד החינוך הוא עדיין משרד החינוך.

יעל דיין: אתם לא הנציגים שלנו לא לסידני ולא לאתונה.

יעל דיין: התפקיד שלכם הוא חינוך.

יעל דיין: חינוך כולל חינוך בתחום הספורט וכולל חינוך לשוויון.

יעל דיין: לא יכולים להיות כאן שיקולים זרים.

יעל דיין: לכן לא יכול להיות שיקול שבגלל האחר-כך אני לא אעשה את הלפני.

יעל דיין: אני אומרת את זה כתפיסת עולם.

יעל דיין: אני בטוחה שהצורה המחודדת שהצגת היא לא קו המחשבה של תפיסת העולם של משרד החינוך.

אברהם זוכמן: משרד החינוך, בגדול, נותן תשתיות בגילאים הצעירים בכל ענפי הספורט.

אברהם זוכמן: כאן מדובר על מיקוד.

יעל דיין: אני מדברת על מה שהיה עד כה ועל החשש שחס וחלילה ייפגע החלק המוקדם בגלל שיש בעיה עם קבוצת הגיל העוקבת, בגלל התפיסה שאחר-כך בין כה מאבדים אותם.

יעל דיין: לא תפקידכם לשמור עליהם ואתם לא מאבדים אותם.

יעל דיין: תפקידכם לחנך ולעשות הכל.

יעל דיין: חס וחלילה אם דבר שנעשה עד כה ייפסק.

יעל דיין: בוודאי לא בגלל שיקול ש"אם הם לא שלנו אז שייקחו אותם כבר מגיל 3".

יעל דיין: זה ממש לא מקובל.

יעל דיין: אני רוצה לסכם.

יעל דיין: אני רוצה לשאול את ד"ר שוקי דקל, האם יש אפשרות בכל זאת לפתוח את אותו פורום קיים להצעות נוספות ולמחשבה נוספת?

שוקי דקל: מה שאת הרחבת עליו את התיאור הוא מה שאנחנו רוצים לעשות.

שוקי דקל: זה התוצאה של הפשרה, כך נקרא לזה.

שוקי דקל: אבהיר ב-3 נקודות בקצרה, כי הזמן קצר.

שוקי דקל: אחרי 3 שנים שעשינו מה שעשינו בגיל הזה איגוד הכדורסל אמר:

שוקי דקל: ניסינו ואנחנו רוצים עכשיו לעשות את זה.

שוקי דקל: השר הנחה אותנו להמשיך את הפעילות.

שוקי דקל: זאת האלטרנטיבה האפשרית כדי שלא תחדל בכלל הפעילות: יירשמו לאיגוד הכדורסל כל הקבוצות שיוכלו להירשם ואנחנו בצורה מינורית נעשה את הטורנירים בגיל הזה.

שוקי דקל: יחד עם זה, את הגעת לזה בסוף, ולמעשה זה הנחה אותנו.

שוקי דקל: אנחנו רוצים את המשך ההידברות.

שוקי דקל: אמרת דבר נכון, אני לא בטוח שכולם הקשיבו לו.

שוקי דקל: אמרת: בואו ננסה את זה אולי שנה-שנתיים בשיטה שהאיגוד מציע.

שוקי דקל: אם זה יילך והכל יתפתח כמו שחושבים שזה יתפתח, אז מה טוב.

שוקי דקל: אם לא תהיה פעילות אז נשוב ונדון.

שוקי דקל: עמדת בתוקף על כך שלא יהיה מצב שהפריפריה היא ליגה ב' והאחרים ליגה לאומית.

שוקי דקל: אבל יחד עם זה, כמי שעומד בראש מערכת הספורט בארץ, אני לא חושב שזה נכון שכל אחד יעשה לו איזה מערכת פרטית.

שוקי דקל: אנחנו צריכים להגן ולבנות מלמטה למעלה בשיתוף.

שוקי דקל: זאת הפשרה של הוועדה הזאת וזה מקובל עלינו.

יעל דיין: אם יסתבר לך שזה נותן תשובה ממש גרועה לקבוצות גדולות של אוכלוסיה, האם זה ימשך שנתיים?

יעל דיין: זה ממש לא מקובל.

רות קלוארי: שנתיים זה להרוס הכל.

חנן יניב: מה זה, נעשה ניסיונות?

חנן יניב: לא יבנה משהו חדש.

חנן יניב: זה ייגמר.

שלומית ניר-טור: אני לא מבינה למה איגוד הכדורסל, עם כל הכבוד, לא מבין את הראייה הכללית של מדינת ישראל, עם טובת הבנות, ולא נותן את הבמה להתאחדות ספורט בתי-הספר לעשות את כל התשתיות.

שלומית ניר-טור: אתם תבואו עם הצעה קונקרטית איך אתם לוקחים את המצויינות האלה ועובדים איתן הלאה.

שלומית ניר-טור: אני לא מבינה את זה.

אבישי סולמי: בשיטה שלכם לא תהיה מצויינות.

שלומית ניר-טור: אתה חושב ככה.

שלומית ניר-טור: אני חושבת אחרת וגם אני באתי מעולם הספורט.

שלומית ניר-טור: אני מאוד לא שמחה על ההחלטה של איגוד הכדורסל, שלדעתי משיב את הגלגל אחורה.

יהודה שקמה: זה לא החלטה של איגוד הכדורסל.

יהודה שקמה: זה החלטה של צוות משותף.

שלומית ניר-טור: בלית ברירה.

שוקי דקל: האלטרנטיבה היא של צוות משותף.

יהודה שקמה: יש לי פה ספר שלום על השתלשלות הדיונים בינינו.

שלומית ניר-טור: באמת היו הרבה דיונים ואין הבנה.

שלומית ניר-טור: זאת בעיה.

אבישי סולמי: בכדי לא לעצור את התהליך ישבנו על זה בישיבות רבות.

אבישי סולמי: היו בלי סוף ועדות בנושא הזה.

אבישי סולמי: אני מציע לקבל את זה.

אבישי סולמי: אם יהיה שינוי בעוד חודש, או יהיו הצעות לשיפור, אז אפשר יהיה לקבל אותן.

אבישי סולמי: אבל אני מציע לקבל את המסמך הזה כמו שהוא עכשיו.

אבישי סולמי: אם יהיו שינויים, יישבו האנשים ויישנו.

אבישי סולמי: אני לא נגד שינוי.

יעל דיין: מתי נרשמים ומתי תדעו?

יהודה שקמה: ההרשמות יסתיימו בעוד 10 ימים.

שלומית ניר-טור: אצלכם, אבל בבתי-ספר הודיעו שאין הרשמה.

יעל דיין: אני מבקשת את האפשרות לדעת תוך 10 ימים, כאשר מסתיימת ההרשמה, מה תוצאות ההרשמה.

יעל דיין: ההרשמה היא למה שמוצע כאן, כלומר הרשמה נפרדת.

עידן שפרן: עד היום אין שום מסמך האומר שנרשמים להתאחדות בתי-הספר לכדורסל ילדות.

שלומית ניר-טור: הם הודיעו שאין הרשמה.

אלי לופו: יש רישום רק באיגוד הכדורסל.

יעל דיין: זה פגם של מי?

שוקי דקל: זה לא פגם.

שוקי דקל: זאת ההחלטה.

יעל דיין: אז למי אתה נותן לשחק במסגרת בית-ספרית?

שוקי דקל: זה הנגזרת.

יעל דיין: ולא צריך להירשם לזה?

אלי לופו: זה טורנירים.

אלי לופו: זה משחקים ללא משמעות.

יהודה שקמה: היתה ישיבה אצל ד"ר שוקי דקל לפני 3 שבועות.

יהודה שקמה: מר קותי מרידן, זאת הנגזרת של הישיבה ביניכם.

אלי לופו: מר עידן שפרן ואני אומרים שאנחנו רוצים הנחיה לרישום קבוצות במסגרת התאחדות ספורט בתי-הספר.

יעל דיין: יש לנו כוונה טובה להגיע לסיכום.

יעל דיין: אם יש הרשמה רק לאיגוד הכדורסל, בקבוצת הגיל שעליה אנחנו מדברים, ואין הליך של הרשמה לליגה בבתי-הספר - - -

שוקי דקל: לליגה מקבילה - לא.

יעל דיין: נאמר כאן, ואת זה אנחנו נוכל לברר תוך מספר ימים, שלא יירשמו.

יעל דיין: זאת אומרת שלאיגוד יהיה אקט של הרשמה אבל בפועל הכדורסל ייפסק בבתי-הספר, מלבד הפירורים האלה שנותנת התאחדות ספורט בתי-הספר.

יעל דיין: אותה ילדה בת 12 תשחק רק פעם בכמה זמן.

יהודה שקמה: או שהתאחדות ספורט בתי-הספר יוציאו טופסי הרשמה עכשיו.

יעל דיין: בסך הכל לא משתגעים על כך שהילדה תשחק גם כאן וגם כאן ותהיה רשומה ב-2-3 מקומות.

יעל דיין: אבל אם יסתבר לנו שזה מוריד לאפס או לאחוזים מאוד קטנים את מספר המשחקות בגיל הזה, כי לא נרשמו אליכם, בגלל תנאים ודרישות - לא מה שמר חנן יניב אמר בהתחלה על כך שזה עולה מאות שקלים אלא בגלל שזה במקום לא נוח וכן הלאה - השאלה היא האם ניתן להמשיך לקיים אותה מתכונת באותם מקומות שבהם כן אפשר להמשיך את הליגה של בית-הספר.

יעל דיין: האם זה פוגע במישהו?

יעל דיין: האם יש לזה התנגדות עקרונית?

יוסי ראוך: זה אומר להמשיך באותה מתכונת שהיתה עד עכשיו.

יהודה שקמה: התאחדות בתי-הספר צריכה לעשות את האקט של שליחת טופסי הרשמה למועדוני "בית-ספרי".

יהודה שקמה: זה היה הסיכום לפני 3 שבועות.

יעל דיין: אני רוצה לסכם מה שמסתמן כאן.

יעל דיין: קודם כל דיברנו על התשתית של התשתית.

יעל דיין: אני מבקשת - עיזבו אותן במסגרות הקיימות.

יעל דיין: להיפך, ננסה להרחיב את זה.

יעל דיין: דבר שהוא רחב מאוד אז גם אין את הגירוי להוציא ממנו איזה אליטה של מצויינות.

יעל דיין: צריך להגיע להרחבה מקסימלית של התשתית לכדורסל או קט-סל בנות, או איך שיקראו לזה, בכל מקום, גם על חצי מגרש.

יעל דיין: אנחנו לא רוצים להכניס כאן איזה תעשיה של כדורסל נשים שמתחילה מגיל אפס ומניעה לאיזה אמביציה היסטרית.

יעל דיין: שלילדות הקטנות בגילאי 10-12 יהיה כייף, שכולן תשחקנה.

יעל דיין: יש בעיה של גובה בגיל הזה.

ישראל שריד: יש עכשיו נבחרת קדטיות, של בנות 15, שיש בה 4-5 בנות שהן כמעט בגובה 1:90 מטר.

יעל דיין: לא ניכנס כעת, אולי בהזדמנות אחרת יותר נינוחה, לכל העניין של נשים וספורט והיחס של החברה לנשים בספורט, ודימוי עצמי וכל מה שקשור בזה.

יעל דיין: לכן, בגיל הזה עיזבו אותן.

יעל דיין: תנו להן לשחק, תנו להן לזרוק לסל בגובה מטר ועל חצי מגרש או רבע מגרש, בלי אמביציות של איגודים.

יעל דיין: שהמסגרת תהיה מסגרת של בית-ספר.

יעל דיין: פעם היו תנועות נוער והיו משחקים מחניים בתנועת הנוער וגם בבית-הספר, וכבר זאת היתה נאמנות כפולה ובעייתית.

יעל דיין: בעניין הזה הייתי משאירה את המצב הקיים ואף מפתחת את הפעילות.

יעל דיין: כולנו נשמח אם יבואו מומחים ויסתכלו בהן מהצד ואולי יגלו איזה ילדה בת 11 שצופים לה עתיד ואז יתנו לה הכשרה נפרדת.

יעל דיין: לגבי כיתות ז'-ח', ששם באמת הבעיה (גילאי 12-14):

יעל דיין: אני מציעה שהתאחדות ספורט בתי-הספר תאפשר הרשמה, ובהתאם גם תקציב, לקבוצות שכן יהיו.

יעל דיין: פשוט אנחנו לא יכולים לחתוך את זה בצורה חדה מדי כי זה לא אחיד בכל הארץ.

יעל דיין: נראה לפי ההרשמה.

יעל דיין: לפי דעתי במקומות שבין כה נוח להם לשחק במסגרת איגוד הכדורסל אז לא תהיה הכפילות הזאת, שאותה אנחנו לא אוהבים כי היא מקטינה את הפעילות.

יעל דיין: במקומות שבהם באמת נבצר בגילאים האלה להירשם לפעילות של איגוד הכדורסל- זה בכל אופן עוד ילדות צעירות ובסדר גמור שילדה בת 12 תשחק במסגרת בית-ספר.

יעל דיין: אבל תנו לה את הכלי לא להרגיש שבכך שהיא לא נרשמה לאיגוד אז היא לא די טובה.

יעל דיין: זאת אומרת שבאותם מקומות בהם בתי-הספר יכולים לקיים קבוצות בגילאים האלה, מצידי אפילו לשנה, בלי חשבון ארוך, צריך לקבל את ההסכמה הזאת, שהיא תהיה תקפה להרבה מאוד מקומות.

יעל דיין: אני מציעה לפתוח ליגה בית-ספרית במקומות שבהם לא קיימת הרשמה לאיגוד הכדורסל.

יעל דיין: אני מבקשת שתשקלו את זה.

שוקי דקל: אי אפשר לעשות את זה.

יעל דיין: כלומר אתה כופה למעשה ביטול.

יעל דיין: אני לא שומעת מאיגוד הכדורסל שאי אפשר לעשות את זה.

יהודה שקמה: חברת הכנסת יעל דיין, אנחנו תומכים בהצעה שלך.

יהודה שקמה: אנחנו שמחים שאת מציעה את זה.

יעל דיין: אני אפנה את בקשתי בכתב בצורה מסודרת ואבקש לשקול את זה.

יעל דיין: אני חושבת שזה לא יהיה שינוי דרסטי מההצעה שמונחת כאן לפני.

יעל דיין: אני חושבת שזה ייצור פתח מילוט חיובי לאותם מקומות שההצעה הזאת מקטינה את הפעילות בהם ומבטלת את האפשרות של בנות בגיל 12-14 לשחק.

יעל דיין: זה בוודאי לא יקטין מהאיכות או מהמצויינות.

יעל דיין: יש מקומות בהם בית-הספר הוא המרכז, שיש בהם יום לימודים ארוך ולא רוצים לנסוע, או שבגלל כל מיני סיבות הניידות היא מוגבלת.

יעל דיין: בואו ניתן לזה צ'אנס כדי לא לעשות מהפיכה של מלחמת עולם ולא לקרוא לזה חריגים לא מפותחים.

יעל דיין: אלה מקומות שבגלל התנאים שלהם, האוכלוסיה שלהם והיכולות שלהם מותאמים להישאר עדיין במסגרת בית-הספר.

יעל דיין: מר שוקי דקל אמר שזה לא בא בחשבון.

שוקי דקל: מה שמר זוכמן ניסה לחדד זה שבכדוריד למשל אנחנו לא נכנסים לנושא של הבנים.

שוקי דקל: מדוע?

שוקי דקל: האיגוד לא רוצה.

שוקי דקל: אנחנו מטפלים רק בילדות.

שוקי דקל: יש תקנונים.

שוקי דקל: אי אפשר לעשות עם זה ככה ועם ההוא ככה.

שוקי דקל: אם את הגיל הזה אנחנו מתקצבים באמצעות איגוד הכדורסל אז אין תקציב אחר כי יש תקציב אחד לגיל הזה.

יעל דיין: אבל בכך אתה מקטין את התקציב.

יעל דיין: אתה נפטר מהתקציב של זה ולא מציע פיתרון לבעיה שהמשרד שלך אמור להציע לה פיתרון.

יעל דיין: אתה שומע שמוצע פיתרון חלקי מאוד, בחלקו כפוי, בחלקו לא מקובל.

שוקי דקל: אם הסיכום שלך הוא לשקול הכל מחדש, בסדר.

יעל דיין: אני לא אומרת לשקול הכל מחדש.

יעל דיין: אני אומרת, אלה הסכמות שמתאימות לחלק גדול מהמקומות.

יעל דיין: אנחנו לא חייבים להגיד שהכל מיקשה אחת ושכל הארץ תשחק באותה צורה ובאותו אופן.

יעל דיין: הנה, למר אבישי סולמי יש פתרונות מקומיים.

יעל דיין: הוא התחיל מדבר שלא היה מוסדר והוא עובד במתנ"סים ולא בבתי-ספר.

יעל דיין: אז מה?

יעל דיין: אז אני אגיד לו שעכשיו הוא לא יעבוד ואז בדרום תל-אביב או בשכונת התקווה לא יהיו קבוצות?

יעל דיין: הוא עושה דבר לתפארת בהתאם לתנאים ספציפיים.

יעל דיין: במקום אחר, וזה לא משנה אם זה צפון או דרום, יכולים להציע פיתרון מקומי.

יעל דיין: אני מציעה שהמשרד יהיה פתוח.

יעל דיין: אני לא רוצה לקרוא לזה חריגים כי זה מצלצל רע, אבל למקרים שונים שתפעלנה שתי מסגרות: 1) המסגרת המוצעת 2) המסגרת שהיתה ועבדה.

יעל דיין: אני לא ממציאה משהו חדש.

יעל דיין: עכשיו אתם הולכים לשנות את כל המערכת.

יעל דיין: אני אומרת, אל תשנו את כולה, תשנו את רובה.

יעל דיין: נבדוק את זה.

יעל דיין: תשאירו פתח להמשך של עבודה במתכונת הקיימת כדי שעל-ידי זה שאנחנו בונים עכשיו שפיץ לא נהרוס את מה שלמטה.

יעל דיין: אני חייבת לסיים את הישיבה.

יעל דיין: אני רוצה להודות לכם.

יעל דיין: אני גם אעביר, בלשון של הדיוטות, לא בלשון מקצועית, את ההצעה הזאת.

יעל דיין: אני רוצה להגיד למר שוקי דקל שאני לא רואה כאן התנגדות גורפת להצעה.

יעל דיין: אני לא באה כאן נגד איגוד הכדורסל ועם התאחדות ספורט בתי-הספר.

יעל דיין: אני חושבת שיש כאן דבר שיכול לשמח את כולם.

יעל דיין: תודה רבה.