הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 63, 2000-05-16 11:12

בואו נגיד: שאלה שניה: איך אומרים בלשון נקבה גאון?

בואו נגיד: אני אשמח אם תעזרו לי.

בואו נגיד: אני באמת לא יודעת.

בואו נגיד: קריאה: גאונית.

בואו נגיד: רונית לב-ארי: היה ויכוח סביב זה, וכמעט הגענו למסקנה שזה יכול להיות רק גבר.

בואו נגיד: רחל אליאור: לשאלה הזאת יש משמעות מעבר ללשון, משום שכל תוארי הכבוד שקשורים בחוכמה והשכלה ניתנו רק לגברים.

בואו נגיד: לכן רבנית איננה מקביל לרב.

בואו נגיד: רבנית היא אישתו של הרב.

בואו נגיד: גאונית זה שם תואר לא מצוי.

בואו נגיד: זה דבר שלאורך ההיסטוריה הוא מוכח.

בואו נגיד: אין בשפה העברית תוארי כבוד מן הסוג הזה, כמו פוסקת או חכמה או רבנית.

בואו נגיד: זה איננו שם תפקיד.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: קצינת חיל נשים ראשית שקיבלה עכשיו את המינוי להיות נציב שירות בתי הסוהר, בפעם הראשונה אישה, והיא שאלה אותי ודיברתי על זה עם השר בן עמי, מה עושים עם המילה נציב.

בואו נגיד: היא נכנסת לתפקיד שהוא "נציב שירות בתי הסוהר".

בואו נגיד: נעמי חזן: רק אם זה קשור לאותה גברת מבקרת המדינה מרים בן פורת, היא מבקר, הייתה מבקר המדינה.

בואו נגיד: מרים שכטר: אני הממונה על השיוויון בין המינים בחינוך.

בואו נגיד: השנה הזאת זו הפעם הראשונה שיש לנו שני קורסים שהם שיוויון בין המינים בספרות לחינוך העל יסודי, ושם אנחנו עוסקים בספרות נשים ובספרות על נשים, עם הכנסה לבחירה בבחינות הבגרות.

בואו נגיד: בספרות לבחינות בגרות יש הרבה בחירה.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני רוצה לומר שבמשרד החינוך, שעכשיו כמובן ניתנים לו כל השבחים, בתקופתו של מר אמנון רובינשטיין והגברת שולמית אלוני כמובן, הכנסנו עם עבודה מאוד פעילה של הוועדה הזאת תוכנית לשיוויון בין המינים, שבעיקר עסקה במה שהיה מאוד דרוש אז, ועדיין דרוש היום, בקעקוע של סטריאוטיפים.

בואו נגיד: היום אנחנו כבר בדרגה גבוהה, ספרות ושירה, אבל הנקודה העיקרית, ועד היום אנחנו מוצאים את זה בספרי הלימוד, משום שאנחנו לא די עם עין בוחנת, עדיין מוצאים בספרי לימוד לגיל הרך - כולל ספרים לגן הילדים, לגן חובה, אנחנו מוצאים את הסיפור הזה של אימא מגהצת, אבא חוזר מהעבודה, אבא עייף, אבא יושב, אימא מבשלת לו.

בואו נגיד: זה יצא, אבל זה עדיין קיים.

בואו נגיד: יש לנו בעיה שדנו בה לפני שבע שנים.

בואו נגיד: אני עדיין קוראת לזה בכל זאת מה יהיה עם הלוכסן, כי בגיל צעיר הבחינות שמוגשות לילדים זה זכר, והייתה בעיה לכתוב כתוב, פתור, השב וכן הלאה.

בואו נגיד: ואז ישבנו עם אנשי משרד החינוך והם אמרו: את יודעת איזו עלות תהייה להוסיף לוכסן.

בואו נגיד: קריאה: יש אפשרות לכתוב ברבים.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני רוצה לומר לכם שאנחנו דנים לחוד בזה.

בואו נגיד: אני רוצה להגיד לכן כילדה, כבת, שאני אינני מקבלת את זה.

בואו נגיד: אני לא רבים, וזה אילוץ, וזה איזה שהוא פתרון שהוא כמעט כספי, זאת אומרת זה פתרון של עלות אז בסדר, יש גיל שהפנייה האישית ועל פי מיגדר (ז'נדר) היא מאוד חשובה.

בואו נגיד: כי כשילד מאוד קטן, אינני מדברת על בגרויות או בפסיכומטרי, תכתבו לי ברבים, ואז גם לא איכפת לי אם זה יהיה בזכר או בנקבה.

בואו נגיד: אבל בגיל צעיר הילד הוא לא רבים.

בואו נגיד: הילדה היא לא רבים/ רבות.

בואו נגיד: וכשאומרים כתבו לילדה בת שש או שרק למדה לכתוב, זה אינו רק מבלבל, זה אינו הוגן.

בואו נגיד: זה מכניס אותה לחבורה.

בואו נגיד: אנחנו עובדים עם גננות, והבעיה הזאת לא ברמה הגבוהה של שירה וספרות אלא באמת מההתחלה, מההתחלה הבת, הילדה והילד, ואיך הם רואים את החברה מסביבם ואת ההורים שלהם, ואז הסתבר לנו משהו די מדהים וקשה - זה אחרי שזה יצא, הוא עף החוצה בתקופת ביניים וחזר עכשיו בגדול עם חבר הכנסת יוסי שריד, שכאשר עוברים את החינוך של הילדים ושל הגננות, אני מדברת באמת על גיל רך, נוצר פער, הילד מבין, הילדה מבינה, הגננת מבינה; היא מעבירה את הנכון, החומרים יפים ונכונים, ואז הוא חוזר הביתה או היא חוזרת הביתה - והיא חוזרת הביתה, והיא רואה שאימא מגהצת, ואבא חוזר עייף מהעבודה, אנחנו העפנו את זה בעמל רב ומסבירים לה את כל הדברים האלה, והיא חוזרת הביתה, והיא פוגשת בבית את הסטריאוטיפים.

בואו נגיד: כלומר החינוך כפי שצריך מקדים את שינוי הדפוסים החברתיים, ואז נרתמו באמת לעשות עבודה של הגננות עם ההורים, כי אנחנו צריכים כאן לשנות נורמות, ואי אפשר להתחיל עם הגיל הנמוך.

בואו נגיד: שפרה שמולביץ: אני הקשבתי למשל לשלי יחימוביץ, זה דבר נורא ואיום.

בואו נגיד: אישה כל כך פמיניסטית שהפרסומות בתוכנית שלה מציגות את האישה תמיד כבכיינית ומסכנה ותינוקית ועלובה.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אנחנו עוסקים בזה בצורה רצינית, לא רק בקטע של האשכוליות, שזה מה שנחרט אצל כולם יותר מכל דבר אחר.

בואו נגיד: שפרה שמולביץ: כשזה עקיף זה הרבה יותר מסוכן.

בואו נגיד: כשהיא מדברת בטון כזה של ילדה קטנה.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אבל יש שינוי, ויש לנו השפעה גדולה לפניות ציבור כשאנחנו רוצות להוריד משהו, להוריד תשדיר -זה עובד.

בואו נגיד: מעט הכוח שיש לנו כצרכניות משפיע.

בואו נגיד: נעמי חזן: אני מוכרחה להודות שאני באה מעולם הפרוזה ומדעי החברה, ולו לא היו לי חברות טובות שהיו חושפות אותי מדי פעם לשירה, ובן שעושה עכשיו MA בספרות השוואתית, אני כנראה הייתי נשארת בקטע.

בואו נגיד: אני רוצה להודות לכן שבאתן, אבל אולי ברמה קצת יותר רצינית.

בואו נגיד: אין הרבה שירה בפוליטיקה, אם בכלל.

בואו נגיד: אני חושבת שהספר הזה, האנתולוגיה הזאת, זה אקט פוליטי מאוד חשוב.

בואו נגיד: אולי כדאי לומר את זה בפה מלא.

בואו נגיד: יש פה עוצמה נשית שבעצם הבאת השירה המאוד פרטית למישור הציבורי, יש הכנסה של השירה לפוליטיקה.

בואו נגיד: אני רוצה באמת להודות לכן מקרב לב על העניין הזה, משום שאנחנו צריכים את זה, במיוחד היום במדינת ישראל.

בואו נגיד: אני רוצה גם להפוך את האמירה ולהגיד שלא הפתעתם אולי בזה שהוכחתם לנו שוב ושוב שיש פוליטיקה בשירה, כי הדבר הזה מובן לחלוטין.

בואו נגיד: אני חושבת שהוא במיוחד קיים כאשר מדובר באנתולוגיות.

בואו נגיד: לכן בעצם החיבור של הבאת השירה לפוליטיקה והפוליטיקה לתוך השירה אני חושבת שעשינו איזה חיבור מעניין.

בואו נגיד: אנחנו צריכות גם להודות לכן, אם מותר לי לומר, על זה שנתתם לנו פסק זמן של שעתיים נפלאות בשבועות מאוד מאוד קשים, אני חושבת בכלל למדינת ישראל.

בואו נגיד: כי אז, על דקות החסד האלה – תודה.

בואו נגיד: זהבה גלאון: אולי אני אתחבר לסייפא של חברת הכנסת נעמי חזן, ואני אודה קודם כל ליושבת ראש הוועדה יעל דיין.

בואו נגיד: אנחנו בדרך כלל באות לוועדה, ובדרך כלל ביום יום שלנו אנחנו עוסקות בהבלי העולם, ואני מודה שאני ממש התרגזתי.

בואו נגיד: אני רוצה באמת להשאיר את הדברים שלי באמת ברובד האישי, לשבת ככה לשמוע.

בואו נגיד: גברת מיה בז'רנו אמרה: כאשר אני כותבת אז אני קול, אני לא גבר ואני לא אישה.

בואו נגיד: אני רוצה להגיד לך שאני ישבתי כאן ביניכן ואני חשתי כוח, אני חושבת שאתן נתתן כוח בדבר הזה, שעכשיו אנחנו יכולות לחזור שוב פעם לשוטף ולכל אותם דברים שהם באמת ביום יום.

בואו נגיד: לי זה היה נורא נורא חשוב, ואני מרשה לעצמי להגיד שמהנה אפילו, וכיוון שמאוד הסכמתי ומאוד הזדהיתי עם הדברים של פרופסור רחל אליאור, כי אז אין לי מה להוסיף בהיבט הזה.

בואו נגיד: עם כל ההנאה, אני תכף חוזרת וחושבת איך אנחנו בסופו של דבר - אולי דווקא מכאן, יושבת הראש יעל דיין, וזה אולי אליך, צריך לדבר על משהו יותר גדול בדבר הזה, זאת אומרת להביא את הפועל הזה לקהלים יותר גדולים, לקבוצות יותר גדולות.

בואו נגיד: שזה לא יישאר עוד פעם אנחנו הנשים שנהנות מפורום נשי כל כך איכותי.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני אומר מילה לסיכום.

בואו נגיד: אני אתחיל מסוף הדברים שחברת הכנסת זהבה גלאון אמרה.

בואו נגיד: אנחנו לפני שבוע הספר, ואני אשמח מאוד להציע עזרה ותמיכה שנדרשת לקראת שבוע הספר, כי בכל אופן כולנו מתבקשים להמליץ, ומה קראנו, ומה אנחנו ממליצים, ויש פינות ברדיו, ויש כל יום השיר האהוב והספר האהוב; והעיתונים עוסקים בזה, ויש ריכוז שגם מחפשים אותו הקוראים, וגם יש הזדמנות.

בואו נגיד: אני הייתי רוצה לדעת אם תהייה תפוצה איזה שהיא לספר בשבוע הספר ביריד?

בואו נגיד: את זה אתם יכולים לברר.

בואו נגיד: קודם כל תחליטו אם יש את זה בסטימצקי או לא, ואחרי שתחליטו, ואם אכן זה מצוי בסטימצקי, פשוט תודיעו לי.

בואו נגיד: אני יכולה להביע דרישה חברית לבקש שיינתן לזה שלט ביריד בערים הגדולות ולהציע אפילו נוכחות שלנו יחד, כמובן בהתנדבות, אבל אין שום בעיה לגייס נשות ציבור.

בואו נגיד: אני חושבת שלכבוד לנו לתת, וזה לא כמו לגשת לחנות ספרים ויודיעו שאנחנו באות.

בואו נגיד: אלא היריד הוא באמת הזדמנות לקחת ולשים מודעה קטנה, לשים שלט ולתת לזה דחיפה.

בואו נגיד: לפי דעתי זה לכבוד לנו ונעשה את זה ברצון, ואם אפשר להיות איתנו בקשר ופשוט להגיד באיזה דוכנים זה יימצא, זאת אומרת האם זה נכנס לאיזה שהיא מסגרת משולבת או האם בדוכן של סטימצקי, ואם זה דוכן - כי ההוצאה אינה הוצאה שבארץ, אין כאן מוציא לאור, אז לכן צריך מפיץ שיפיץ.

בואו נגיד: אני מוכנה לפנות מייד לאותו מפיץ לבקש שההפצה תכלול את היריד, ולדעת איפה פיסית זה נמצא.

בואו נגיד: לפי דעתי גם בערים הגדולות אנחנו יכולים ממש פיסית להיות שם ולעזור לזה.

בואו נגיד: רחל אליאור: אני רוצה לומר משפט אחד בתשובה למה שחברת הכנסת נעמי חזן אמרה.

בואו נגיד: יש קשר עמוק בין שירה לפוליטיקה.

בואו נגיד: זה לא נכון שאין קשר.

בואו נגיד: נעמי חזן: אני הופכת להיות עילגת כי זה המסר שלי, אבל אני שיחקתי עם הרעיון.

בואו נגיד: רחל אליאור: אולי אני לא הבנתי, אבל את אמרת במפורש שאין קשר בין שירה לפוליטיקה.

בואו נגיד: אני יודעת שאת יודעת, אבל חשוב להגיד גם מה הקשר.

בואו נגיד: השירה מתרימה את הפוליטיקה ומזינה אותה.

בואו נגיד: כאשר גברת דליה רביקוביץ כתבה את "תינוק לא הורגים פעמיים", זה היה הרבה לפני שהתחיל השיח הפוליטי על נסיגה מלבנון.

בואו נגיד: אני חושבת שצריכים להבין שפעמים רבות משוררים ומשוררות מתרימים את מה שאחר כך הופך לנחלת הרבים בשיח הפוליטי, וזה נכון גם לגבי שירה פמיניסטית ותודעה פמיניסטית.

בואו נגיד: נשים כבודדות כתבו את מה שאחר כך התאגד לתנועה.

בואו נגיד: לכן חשוב לטפח את זה וחשוב להביא את זה בחשבון ולא ליצור שום ניתוק בין הדברים, אלא להבין שמה שמתרחש ברובד אחד מזין ומפרה ומתרים ומנסח רבים אחרים.

בואו נגיד: היו"ר יעל דיין: אני מודה לכן.

בואו נגיד: זה לא חד פעמי.

בואו נגיד: אנחנו בשמחות דומות בוודאי ניפגש, ושוב פעם, כל דבר שהוא עזרה מעשית - אנחנו בעלות חוב.