הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 8, 1999-10-12 12:30

יעל דיין: אני פותחת את ישיבת הוועדה.

יעל דיין: אנחנו מקבלים היום את דו"ח פעילות הרשות מה-1 ביולי עד ה-1 באוקטובר 1999, כאשר ישנו חומר מוכן של תוכנית העבודה לשנה הבאה, שהייתי רוצה שיהיה גם כן מול חברי הוועדה, משום שדיווח זה דבר אחד, ומעין אישור או הסתכלות על תוכנית הפעולה זה דבר שאיננו נופל ממנו.

יעל דיין: אמנם יש טעם רב לבוא לאחר מעשה ולראות מה נעשה, אבל זו פעילות פחות אקטיבית מאשר לקבל את תוכנית הפעולה ולהיות שותפים לדיון בה.

יעל דיין: יש לי כמה שאלות.

יעל דיין: אני לא רואה כאן התייחסות תקציבית בדו"ח לכל אחד מהסעיפים.

יעל דיין: אבקש לקבל דיווח על כך, כי כנהוג בשולחננו, כשאנחנו מקבלים דיווח על פעולות, יש להן היבט תקציבי.

יעל דיין: גם אם זה דיווח וגם אם זו תוכנית עבודה, צריכים להיות צמודים לזה בסעיפי התקציב, לגבי העלות של כל אחד מהדברים.

יעל דיין: הייתי שמחה אם היה מצורף לדו"ח הפעולה פירוט של תקציב הרשות, איך הוא מנוצל, מה נשאר ממנו, מה החובות של הרשות, וכן הלאה.

יעל דיין: אבקש את ההשלמה בעל פה במידת האפשר, לפחות לגבי התקציב הכללי.

יולי יואל אדלשטיין: להיפך, השופט נלחם למען העניין הזה כל הזמן.

יעל דיין: אני מוצפת, ואני מניחה שכולנו, במכתבי בקשות לפניה לשרים, לפחות בעניין הדירקטוריונים, שזה על פי חוק.

יעל דיין: אני מעמידה את זה על סדר היום, משום שככל שהעבר מעניין אותנו, אנחנו נמצאים כרגע בתקופה שיש בה שני דברים דחופים על הפרק.

יעל דיין: אחד, בגלל חילופי השלטון, יש לנו מינויים לרוב שמתחלפים.

יעל דיין: אנחנו, גם הרשות, גם הוועדה בכנסת, ובעיקר הממשלה, צריכה להיות היזם וכלב השמירה של הבטחה למינויי נשים.

יעל דיין: לצערנו, אנחנו רואים שברמה הממשלתית של לשכות ומנכ"לים, חלה ירידה מהממשלה הקודמת, גם אם לא ברמת הממשלה שיש בה שתי שרות לעומת שרה אחת בממשלה הקודמת.

יעל דיין: הרשות לא יכולה להתערב בהחלטות ראש הממשלה, כי את זה אנחנו עושים כציבור, וכציבור מפגין ותובע, אבל ברמות של מינויים ממשלתיים כמובן שהדרישה הזאת לא באה על סיפוקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי יושב ראש הוועדה?

יעל דיין: השר שלמה בן עמי, והמנכ"ל שלו.

סימה גורן: אנחנו הגענו משם עכשיו, ובאמת משנים את התקציבים.

סימה גורן: הם אמרו בפירוש שהם מגישים תקצוב חדש.

יעל דיין: מי זה "הם"?

סימה גורן: השר בן עמי, כראש הוועדה, ושר האוצר, הבטיחו שבאמת יהיה תקציב.

יעל דיין: אנחנו מקווים מאוד.

יעל דיין: שר האוצר הנוכחי וגם הקודם הבטיחו, וברגע זה לא מעניינות אותנו הבטחות.

יעל דיין: מעניין אותנו סעיף תקציבי בבסיס התקציב, בכל אחד מהנושאים.

יעל דיין: אני לא יודעת מה הגשתם כתקציב הרשות, ואם על זה אתם מדברים, אבל בנושא אלימות אנחנו מדברים ספציפית על מרכזי סיוע, על מקלטים, וכו'.

יעל דיין: ישנה לפניי הצעת תוספת התקציב של משרד העבודה והרווחה, וכרגע במקרה הטוב הם מוכנים לאשר את תקציב שנה שעברה, עם התאמה מדדית, וכן הלאה.

מוחמד כנעאן: אני יושב בישיבות ועדת העבודה והרווחה, והשר אמר שיש קיצוץ של 70 מיליון שקל.

יעל דיין: הדרישה לגבי אלימות היא של 59 מיליון או 89 מיליון, וזה מחולק לשוטף 59 מיליון.

יעל דיין: הפניות עד כה קיבלו תשובה שלילית.

יעל דיין: כיום אין לנו תקציב לפי הבקשה של המשרדים השונים.

יעל דיין: אני לא מדברת על גופים פרטיים, אלא על משרדים, אבל בתקציב ספציפי לנושא טיפול באלימות.

יעל דיין: אני רוצה לשמוע מה הרשות מתכוונת לעשות ביחס לזה.

יעל דיין: אני חושבת שעודף רשויות מבחינת מינהל תקין והשגת תוצאות, הוא פתרון קל.

יעל דיין: מקימים ועדה במקרה המינימליסטי, ורשות במקרה הרחב יותר.

יעל דיין: תהיה רשות לאלימות, ורשות להגשמת הציונות, וכו'.

יעל דיין: אני רוצה לדעת אם יש עמדה לרשות למעמד האישה, ביחס להקמת רשות לאלימות, שתכלול בין השאר את נושאי האלימות כלפי נשים.

יעל דיין: הגב' נעמי לירן, בבקשה.

נעמי לירן: בפתח הדברים, הרשות פועלת 14.5 חודש.

נעמי לירן: ראשית, אני רוצה להודות לחה"כ יעל דיין ולחה"כ נעמי חזן, שכל הזמן עומדות מאחורינו.

נעמי לירן: גם אם אין לנו קשר טלפוני יומיומי, אנחנו יודעות שאלה שתי האימהות שלנו, וכשהתינוק מתחיל ללכת, הוא צריך עזרה.

נעמי לירן: ב-14 החודשים בהם הרשות קיימת, עשינו שלוש פריצות דרך גדולות, בנושא של קידום מעמד האישה במדינת ישראל.

נעמי לירן: פריצת הדרך הראשונה היא להכנס למערכת החינוך בצורה מובנית, מוצהרת, ומחייבת את משרד החינוך, בתוכנית של שיוויון 2000.

נעמי לירן: מבחינת התקצוב, עלות התוכנית היא עשרה מיליון שקל, על פני שלוש שנים, וגם אם זה יהיה ארבע או חמש שנים לא נתווכח על כך.

נעמי לירן: רוב התקצוב בא ממשרד החינוך והתרבות.

נעמי לירן: בשנת 1999 תקציב הרשות הוא שני מיליון שקל.

נעמי לירן: לנושא הזה של מערכת החינוך, הרשות נתנה חצי מיליון שקל, ומשרד החינוך והתרבות נותן חצי מיליון שקל, או 750 אלף שקל - בהתאם לקצב העבודה.

נעמי לירן: לשנת הלימודים תש"ס, או תקציב 2000 במערכת החינוך, אנחנו רוקדות על שני תקציבים, וזה טוב דווקא, מכל הבחינות.

נעמי לירן: עוד לא סיכמנו עם שר החינוך מה יהיה התקציב.

נעמי לירן: אני יודעת שהם הגישו בקשה לשני מיליון שקל לפרוייקט הזה, אבל יש לי פגישה בשבוע הבא עם המנכ"לית של משרד החינוך והתרבות, ואנחנו נשמע ממנה יותר פרטים כמה היא מוכנה להתחייב, ובהתאם לזה בדיונים שלנו בוועדה המייעצת של הרשות ובמינהלת הרשות, אנחנו נתייחס.

נעמי לירן: סביר להניח שזה יהיה שוב חצי מיליון שקל, למרות שיש כאן בעיה אדימיניסטרטיבית/מהותית, שמנכ"ל משרד ראש הממשלה לא מוכן שהרשות תעביר כספים למשרדי ממשלה אחרים, כדי לבצע פעילויות שהמשרדים האלה צריכים לבצע.

נעמי לירן: סביר להניח שאנחנו נצטרך להתגבר על המכשול הזה.

נעמי לירן: זה לא היה קיים כאשר אושר החצי מיליון הראשון, ועכשיו זה נתון.

נעמי לירן: מר קוצ'יק מתנגד לזה, ואני לא יודעת איך נתגבר על זה.

יעל דיין: על איזו פריסה מדובר?

נעמי לירן: פריסה מגני הילדים עד סוף סמינר, כולל פרחי הוראה.

נעמי לירן: יש לנו ניסיון להכנס לפעוטונים.

מוחמד כנעאן: למה הוא מתנגד?

נעמי לירן: כי הוא אומר שמשרד החינוך עם כל המיליארדים שלו, צריך לממן את כל הפרוייקט הזה, ולא הרשות.

נעמי לירן: הפריסה היא ארצית, והפרוייקטורית היא מרים שכטר.

נעמי לירן: היא נתנה את הדו"ח המפורט לוועדה.

נעמי לירן: נכון להיום, כפי שהבנתי, צורת העבודה שלה מורכבת משני גורמים בשטח.

נעמי לירן: אחד, מי שפונה אליה, כדי לאמץ את הפרוייקט הזה לתוך המוסד שלו, ושני, לפי עיריות.

נעמי לירן: השמועה עברה במדינה, ויש מספר עיריות שמעוניינות לאמץ את הפרוייקט הזה, ואז ראש העיר לוקח את זה על עצמו, והוא עוזר לה להחדיר את זה לכל מערכת החינוך אצלו בעיר.

נעמי לירן: נכון להיום זה באשדוד ובנצרת עילית.

נעמי לירן: כך היא עובדת, אבל היא נתנה דו"ח מפורט, אז אין טעם לחזור על כך.

יעל דיין: נכון, אבל זה עדיין לא עונה על השאלה שלי האם אנחנו מדברים על פריסה ארצית, או האם אנחנו מדברים על מקומות מסויימים שונים.

נעמי לירן: לא, הפריסה תהיה ארצית.

נעמי לירן: מרים שכטר חשבה שתוך שלוש שנים היא תכסה את כל מערכת החינוך, ויכול להיות שזה יהיה ארבע שנים, אבל הכוונה היא לכסות את כל מערכת החינוך.

נעמי לירן: כל 2,400 מוסדות החינוך במדינת ישראל יכוסו.

רינה ברטל: ולא להשאיר את זה לבחירתו של ראש העיר.

נעמי לירן: לא.

נעמי לירן: מדובר בכך שצריך לסכם עם שר החינוך יוסי שריד, שזו תהיה חובה שכל מוסד חינוכי יקבל את התוכנית הזאת.

נעמי לירן: זאת לא תוכנית מדף, אלא חובה, אבל זו החלטה של שר החינוך.

נעמי לירן: אלה תהליכים שעוברים אותם.

נעמי לירן: ברור שאם שר החינוך יאמר שהוא מקצה לזה חמישה מיליון שקל, ומרים שכטר תקבל עוד שני תקנים, כשלה בעצמה עוד אין תקן, וגם על זה צריך לעשות מלחמה, אז זה ייראה אחרת, אבל נכון להיום זה המצב.

נעמי לירן: אני מציינת זאת כפריצת דרך, משום שבתוך מערכת החינוך, כבר יש התחייבות של השר הקודם, ואני מתארת לעצמי של השר הנוכחי.

נעמי לירן: יכול להיות שזה יהיה קצת יותר לאט, אבל אין דרך אחורה, זו תוכנית שקיימת, וזו פריצת דרך גדולה מאוד שנעשתה, מה גם שהצורה בה זה נעשה, הוכיחה את המבנה של הרשות על פי החוק.

נעמי לירן: זאת אומרת, השטח, שדולת הנשים, התחילה בפיילוט שלוש שנים לפני כן ביוזמה של השטח, ואז חברת הכנסת נעמי חזן אמרה לי: בדיוק הפיילוט הזה מסתיים, קחו את הסמכויות שלכם בחוק, ותפנו לשר החינוך והתרבות.

נעמי לירן: זאת אומרת, זה מראה שמיצינו את הסמכויות שיש בחוק, וזה הוכיח את עצמו, שזאת הדרך הנכונה לעבוד בה.

נעמי לירן: מבחינת הפרספקטיבה של אלה שבנו את החוק הזה, במקרה הזה היה נכון לעבוד כך.

נעמי לירן: הטנגו שלנו עם הרמטכ"ל נמשך עדיין להחדיר את זה לטירונים, ואני אמרתי במפורש למר קוצ'יק, שאם הרמטכ"ל לא ייתן לנו אישור, אנחנו מגישות בג"ץ נגדו, על כך שרק הטירוניות רואות את זה, ולא הטירונים.

נעמי לירן: אני מתארת לעצמי שבשבוע הקרוב זה יוכרע, כי מר קוצ'יק שלח מכתב לראש אכ"א.

נעמי לירן: שאלו את קחנ"ר בחיל ורעדה מה לעשות, אז היא אמרה: לעשות.

נעמי לירן: השיעורים מוכנים והקלטת של ויצ"ו של הגב' סימה גורן מוכנה, ואני משוכנעת שזה ייכנס גם לטירונים.

נעמי לירן: אולי יהיו קצת יותר התנגדויות, אבל זו פריצת דרך גדולה מאוד שעשינו בצה"ל.

יעל דיין: מהיכן המימון של זה?

נעמי לירן: הכל על צה"ל, ויצ"ו ונעמ"ת.

סימה גורן: ויצ"ו, ויצ"ו וויצ"ו.

נעמי לירן: זה שוב מוכיח את צורת העבודה הנכונה על פי החוק.

נעמי לירן: הרשות עובדת עם כל ארגוני השטח, כל משרדי הממשלה, העיריות, וכו', ובדרך כלל ההיענות היא טובה.

נעמי לירן: בתוכניות האלה לא היתה לנו שום בעיה.

נעמי לירן: גם בנושא של שיוויון 2000 עדיין מלווה אותנו הצוות של שדולת הנשים.

נעמי לירן: הגב' רינה שחר כל הזמן מלווה את הפרוייקט.

יעל דיין: אני רוצה רגע לעצור, לצורך הבנה בעיקר של חברי הכנסת שלא נמצאים פה כמוני במשך שבע שנים.

יעל דיין: כל הקרדיט לרשות, אין בכלל שאלה, אבל יש סכנה גדולה, בכל הפעילות שלנו, בכל הנושאים, של המצאת הגלגל כל פעם, וזה גם עניין של קרדיט.

יעל דיין: הקרדיט מגיע לרשות, לויצ"ו ולנעמ"ת, אבל תוכנית שיוויון 2000?

יעל דיין: הרי לא היתה רשות, ולא היה כלום.

יעל דיין: היתה הוועדה והיתה ועדת החינוך אז, והיתה הגב' שולמית אלוני, ומר אמנון רובינשטיין, והתוכנית הזאת נכנסה.

יעל דיין: צריך להניע את הגלגלים האלה, וצריך לתקצב, אבל בואו ניתן לעצמנו את הקרדיט, שהדברים האלה התחילו קודם.

יעל דיין: אנחנו יצרנו את המכשיר הזה של הרשות, כדי שזה לא יהיה תלוי בכך שמשתנה שר ושלטון, וצריך לסמוך על חסדים.

יעל דיין: הדברים שהיו קודם נכנסו.

יעל דיין: עם כל הכבוד, זה היה לפני אורית אדטו ולפני התקופה הזאת בצה"ל.

יעל דיין: הרי צה"ל הוביל בנושא של מניעת הטרדה מינית--

יוספה שטיינר: עם מרכזי הסיוע.

יעל דיין: וצה"ל עבד איתנו על החקיקה, והדוגמאות שעמדו לפנינו, היו חומרים מוכנים של צה"ל.

יעל דיין: באמת היתה בעיה של תקצוב סרט--

קריאה: היא נפתרה גם כן.

יעל דיין: אצל קצינת ח"ן ראשית הקודמת, וראש אכ"א הקודם, וראש בקו"ם הקודם, ובסיורים שלנו, ובקורסי קצינים.

יעל דיין: דרך אגב, הבעיה היתה טירוניות מצד אחד, וקורס קצינים מצד שני.

יעל דיין: כי בנושא של הטרדות מיניות, בדרך כלל זה עובר בין קצין לחיילת.

יעל דיין: הנושאים האלה היו מפותחים בצה"ל.

יעל דיין: למשל, הענישה היתה יותר גבוהה בצה"ל, לפי הנורמות הצה"ליות, מאשר במגזר האזרחי, ולכן, החקיקה שלנו גם מוחלת על הצבא, אבל בהחלט, גם היום, בעניין הטרדה מינית, הצבא נוקט באמצעים יותר קשים מאשר באזרחות, הרבה יותר מהר והרבה יותר מסודר ומרוכז.

יעל דיין: כך שפריצת הדרך היא מבחינת ריכוז הדברים, והפעלת הרשות לצורך הזה, ועל זה אנחנו מברכים.

יעל דיין: אבל מבחינת המודעות והפעילות, מאחר שציינת את הצבא ומשרד החינוך, שאלה הגורמים הגדולים ביותר, שדרכם כולם עוברים, אני רוצה לציין שכך היה בעבר, לא מספיק, כך עכשיו באמצעות הרשות, לא מספיק, ומכאן והלאה הדלת פתוחה.

נעמי לירן: הנושא השלישי שאנחנו רואות אותו כפריצת דרך, זה החיבור בין משרד העבודה לבין ארגון קל"ף - קהילת נשים לסביות.

נעמי לירן: זה לא מצויין בדו"ח, כי זה בתהליך עכשיו.

נעמי לירן: אנחנו שידכנו בין שני הגורמים הנ"ל, והשנה הזו, כל 120 העובדות במשרד העבודה והרווחה שעוסקות עם נערות לסביות, תעבורנה השתלמות בנושא, וארגון קל"ף יעביר את ההשתלמות.

נעמי לירן: דווח לנו שזו פעם ראשונה שמשרד העבודה והרווחה מוכן להעביר את ההשתלמויות האלה לעובדות שלו, איך להתייחס ללסביות במצוקה.

יעל דיין: במקביל כדאי להוסיף, שמשרד החינוך יישם תוכניות בזמנו של חה"כ אמנון רובינשטיין, בנושא של ייעוץ מיני לבעלי נטייה מינית בבתי הספר, במסגרת ייעוץ מיני.

יעל דיין: זה הופסק לחלוטין על ידי השרים המר ז"ל ולוי, וזה הוחזר כמובן במלואו כחלק מתוכנית הייעוץ המיני למצוקה הגדולה מאוד, בעיקר של נערים הומוסקסואלים, פחות נערות, בעלייה גבוהה במקרי ההתאבדות בגיל בית הספר של בעלי נטייה מינית שונה, חוסר ההבנה של הסביבה.

יעל דיין: זו עוד דוגמא לדבר שהיה, לצערי הופסק, והוחזר עכשיו גם למסגרת החינוך.

נעמי לירן: החשיבה של הרשות בנושא של מניעת אלימות נגד נשים, היתה כדי לתפוס הרבה קהלים.

נעמי לירן: קודם כל, מערכת החינוך, צה"ל, עובדי מדינה, ועובדי רשויות מוניציפליות.

נעמי לירן: אם אנחנו מסתכלים על זה בגדול, מדובר במאות אלפי אזרחים במדינת ישראל שעוברים דרך המסננת של הנושא הזה, וזה נכנס למודעות.

נעמי לירן: להעלות את הנושא על סדר היום ייצור מודעות לנושא.

יעל דיין: מה היה הרציונל לעסוק באלימות ולא בשיוויון?

יעל דיין: זה הרי דבר שקשור בבסיס קיומנו, אם אנחנו מחנכים לשיוויון בידיעה שאחת התוצאות של זה תהיה הקטנת האלימות, או אם אנחנו הולכים לתוצאה ואומרים: אסור להכות נשים, זה לא יפה להכות נשים, או לחילופין, לרצוח נשים זה ממש איום ונורא, ויש על זה עונש מאסר עולם.

יעל דיין: ברמה הזו של ציבור נאור ומתקדם, אני שואלת מה היה הרציונל לעשות הרצאות ישר בנושא האלימות כלפי נשים, ולא בנושא הבסיס של שיוויון.

נעמי לירן: הרציונל היה כשדיברנו על כל מערכת החינוך, לעשות תוכנית שנקראת שיוויון 2000, שיוויון בין המינים.

נעמי לירן: ילדים וילדות מגיל שלוש שנים, ועד סוף סמינר, עוברים בתוך המערכת הזאת.

נעמי לירן: ברגע שמתחילים ללמד את הצוות את התוכנית, ברור שזה ישפיע.

נעמי לירן: ברגע שאנחנו רוצים להציג נושא אקוטי ביותר לציבור שלא רוצה לשמוע אותו, ומזלזל בו, ובז לנושא, ואומר: אצלי זה לא קורה, וכופים אותו לשמוע את ההרצאה הזאת, אז אם מדובר בשעה וחצי, רוצים להפריד את הנושא של מניעת אלימות נגד נשים.

נעמי לירן: זה היה הרציונל.

נעמי לירן: כי לתת למישהו שלא מעוניין לשמוע שעה וחצי על נושא שיוויון, הוא לא יבין מה רוצים ממנו.

יעל דיין: זה בלי שייכות להטרדה מינית?

נעמי לירן: בלי שייכות.

יעל דיין: כלומר, זה על אלימות קשה?

נעמי לירן: כן, אלימות קשה נגד נשים.

נעמי לירן: הטרדה מינית זה סיפור אחר, והרשות עושה לגביו דברים אחרים.

נעמי לירן: בעניין ההרצאות, כפי שאמרתי, הכסף שהוקצה לכך בשנת 1999 הוא מאתיים אלף שקל.

נעמי לירן: אנחנו נראה איך זה מנוצל, למרות שיש לנו עוד חודשיים וחצי לסוף שנת הכספים.

יעל דיין: הוועדה תשמח לראות מערך הרצאה כזאת, או מה היא כוללת, לאנשים שלא רוצים, כפי שאת אומרת, אבל עדיין הם עובדי מדינה ועובדים בכירים, כלומר, אנשים עם השכלה, ולא קבוצה אקראית.

נעמי לירן: בסדר, ברגע שזה יתגבש, נוכל להראות.

יוספה שטיינר: הנושא של אלימות במשפחה, ואלימות נגד נשים בפרט, מחובר מאוד לנושא של שיוויון.

יוספה שטיינר: אני סבורה, בעקבות ההסבר של הגב' נעמי לירן, ברגע שניכנס לתוך המערכת הממשלתית, תיבנה תוכנית, והתוכנית תכלול הרבה מאוד משתנים, הסברים, עקרונות שקשורים לנושא של השיוויון, כי זה הא בהא תליא.

יוספה שטיינר: פשוט אי אפשר להתמודד עם הנושא של אלימות נגד נשים, בלי להבין את העקרונות של השיוויון.

יוספה שטיינר: אני אפילו קוראת לזה אלימות כנגד נשים בראי השיוויון החברתי, כך שאני מחברת בין שני הדברים, ואני באמת חושבת שיש מקום לראות גם את התוכנית, כי זה בעצם הבסיס, זה העיקר.

יעל דיין: לגבי כל סעיף, אם יש שאלות הבהרה לחברי הכנסת, בבקשה.

נעמי לירן: דבר נוסף שהרשות עושה, בנושא של חוק הטרדה מינית, ברגע שהתקנות קיבלו תוקף בספטמבר 1998, הרשות התחילה לעשות שני דברים, ולא עושה אותם במרץ, לחלוטין לא.

נעמי לירן: דבר אחד זה לפנות לכל ארגוני המעסיקים בארץ, במכתב הסבר, שלפי הפרשנות שלנו של החוק למניעת הטרדה מינית, זה לא מספיק לקחת את החוק ולתלות אותו בדרך לשירותים או בדרך לכירטוס כרטיס העובד, אלא צריך ללמד את העובדים את החוק, והכוונה היא לתת להם הרצאות, סדנאות, וכו'.

נעמי לירן: פנינו לכל ארגוני המעסיקים בארץ, פנינו לכל האקדמיה, לכל משרדי הממשלה, וכו', וכל הזמן אנחנו מקבלות תגובות של: כן, זה חשוב, כן, אנחנו עושים, אנחנו מסבירים, ובמהלך שנת ההדרכה אנחנו גם נארגן סדנאות, וכו' - לא היה לנו הפנאי לבדוק מי באמת עמד בהבטחה הזאת וקיים סדנאות והרצאות.

יעל דיין: זה נמצא בחוק.

יוספה שטיינר: מעל 25 עובדים חייבת להיות הרצאה.

סימה גורן: אני מוכרחה לומר שכאשר אני אומרת ויצ"ו, אומרים לי: תתנו לנו בחינם.

סימה גורן: זו לא בדיוק קופה רושמת, ויש לנו ממש בעיה.

סימה גורן: הכנו קיט, אבל ברגע שהם שומעים ויצ"ו, הם מבקשים לקבל בחינם.

רבקה שקד: אין ביקוש להרצאות האלה.

סימה גורן: אז יש לנו בעיה.

סימה גורן: אנחנו לא יכולים להריץ אנשי מקצוע בארץ בחינם.

סימה גורן: יש גבול.

יעל דיין: אני רוצה לציין שהוועדה הולכת עכשיו להעסיק שני מתמחים, ואחד הפרוייקטים ששמתי לפניהם, זה לבדוק את יישום החוק.

יעל דיין: אני אתן להם רשימה של מפעלים, מוסדות חינוך, מעסיקים גדולים שאני יודעת שעשו חלק מהדברים, וחלק שלא עשו, החל מאלעל, עבור לקוקה-קולה ועבור לטכניון בחיפה.

יעל דיין: רובם שולחים לי את התקנונים, לא כולם כבר יצאו עם תקנונים, אבל אנחנו הולכים לעשות עכשיו סקר על יישום החוק ולראות איפה כן ואיפה לא, משום שעל פי חוק אפשר לתבוע את אלה שלא מיישמים כפי שצריך.

רבקה שקד: הדבר הזה דורש ישיבה נפרדת.

יוספה שטיינר: מי המפקח?

יעל דיין: לפי החוק, משרד העבודה והרווחה צריך לשלוח אותם הפקחים שיש להם לנושאים אחרים, וצריך לבדוק גם את זה.

נעמי לירן: יש לנו שתי תוכניות שתקועות בגלל חילופי השלטון.

נעמי לירן: אחד זה הנושא של הכשרה מקצועית במקצועות מחשב לנשים במגזרים מיוחדים, והשני זה תוכנית של בריאות נשים, גם לגבי סרטן השד, גם לגבי מגזרים מיוחדים.

נעמי לירן: נושא הבריאות היה תלוי בשר הבריאות הקודם.

נעמי לירן: עכשיו חזרנו מישיבת עבודה עם הצוות במשרד הבריאות, והשר נתן את ברכתו, ואני מקווה שזה ייצא לדרך.

נעמי לירן: התקציב של זה כולו ממשרד הבריאות, והיה מוערך בזמנו במיליון וחצי שקל.

נעמי לירן: לגבי הכשרה במקצועות מחשב לנשים במגזרים מיוחדים, פה התקציב בא ממשרד העבודה והרווחה, מהאגף להכשרה פנים מפעלית.

יעל דיין: מהם המגזרים המיוחדים, גם לצורך בריאות וגם לצורך מחשב?

נעמי לירן: מגזרים מיוחדים זה ערביות, כלומר, בנות מיעוטים, חרדיות ועולות חדשות.

יעל דיין: עולות חדשות הן גם מחבר העמים וגם אתיופיות?

נעמי לירן: כן.

יעל דיין: נעזוב רגע את החלק הבריאותי, כי משרד הבריאות זה תחום שאין בו מעורבות במימון, ואנחנו לא נרוץ עם ממוגרפיות לשום מקום.

יעל דיין: השאלה היא כשאת עושה את ההבחנה בין פרסום והפעלה, מה כולל סעיף הפרסום בהכשרה מקצועית?

נעמי לירן: ליידע את הנשים האלה בשפה הרוסית והאמהרית, שתדענה על האפשרות הזאת.

נעמי לירן: בעניין של עבודה, התוכנית היא להתחיל מהמעסיקים.

נעמי לירן: אנחנו קיבלנו ממשרד העבודה והרווחה שמות של 14 מעסיקים בתחום המחשב והתקשורת, שחסר להם כוח אדם.

נעמי לירן: הרעיון הוא שהם יבואו לשר העבודה והרווחה, והוא יגיד להם: זו הרשות לקידום מעמד האישה, זה המקום אליו אתם צריכים לפנות.

נעמי לירן: מי שיתחייב להעסיק את הנשים האלה, יקבל את התקציב מהכשרה פנים מפעלית, יהיה מעורב בהכנת הקורס שלו, וגם יתחייב להעסיק את הנשים האלה בשליש האחרון של הקורס.

נעמי לירן: בעזרת ארגוני הנשים שהיינו איתם בקשר, ארגוני הנשים התחייבו להביא לנו את קהל היעד הזה, גם עולות חדשות, גם חרדיות, וגם בנות מיעוטים, בהתאם לאזורי המגורים של המעסיקים האלה.

נעמי לירן: הרעיון הוא להתחיל מהסוף, לא רק לעשות הכשרה מקצועית.

נעמי לירן: אם אין לנו מקום עבודה מובטח, לא פותחים קורס ולא מגייסים נשים לעבודה.

יעל דיין: זה נכון גם לגבי הכשרה מקצועית בכלל.

יעל דיין: לכל העניין של הכשרה מקצועית לנשים, יש בעיות קשות מאוד, אבל זה מוכר עם יעד מסויים של מקום עבודה, וגם עם תגמול תוך כדי.

יעל דיין: השאלה היא אם אנחנו מדברים על משהו שהוא שונה לגמרי.

יעל דיין: יש תגמול?

יעל דיין: יש הבטחת הכנסה בזמן הקורס?

יעל דיין: יש ביטוח לאומי בזמן הקורס?

סימה טמיר: לאו דווקא.

נעמי לירן: מה ששונה פה הוא שיש יד מכוונת אחת שמתחילה מהסוף.

נעמי לירן: כלומר, אנחנו מביאים את המעסיקים האלה, והם מתחייבים במפורש, גם בפני הרשות לקידום מעמד האישה וגם בפני משרד העבודה והרווחה, להעסיק את הנשים האלה.

נעמי לירן: זה מאוד ממוקד וייחודי, אחד על אחד.

נעמי לירן: המגזרים האלה הם הבעייתיים ביותר, לפי הזיהוי של משרד העבודה והרווחה.

יעל דיין: זה קיים כבר?

נעמי לירן: לא, זה היה תקוע.

יעל דיין: כי הדו"ח הזה הוא עד אוקטובר 1999.

עמיה ברק: זה קיים במגזרים מעורבים.

עמיה ברק: במגזר החרדי יש מרכז להכשרה שמיועד לנשים, וגם יש פרוייקט חדש.

עמיה ברק: משרד העבודה והרווחה ביישוב אלעד, מנסה ליישם את הקונספציה הזאת על כל היישוב.

יעל דיין: שמענו לפני הרבה זמן על הכשרה של אתיופיות וחרדיות במחשבים.

יעל דיין: אני שואלת האם אפשר להביא לחדר הזה 50 נשים חרדיות ו-50 נשים אתיופיות שקיבלו את ההכשרה.

נעמי לירן: על פי התוכנית הזאת לא, כי זה היה תקוע בגלל חילופי השלטון.

יעל דיין: זה לא רק חילופי שלטון, כי שר העבודה והרווחה הוא אותו שר, והמנכ"ל הוא אותו מנכ"ל, ובמשרד הקליטה חה"כ אדלשטיין היה שר עד לאחרונה, והתחלף עם שרת הקליטה, אבל המשרד נשאר אותו משרד.

יעל דיין: במשרד העבודה לא התחלף כלום.

יעל דיין: כשאומרים שזה מפאת חילופי השלטון, צריכה להיות לזה משמעות, או של התמודדות או של משהו שקודם לא היה, ועכשיו מסכימים לו.

ואומרים לו: זה תהליך שעובר, של שכנוע.

ואומרים לו: אף אחד לא בא ומתנדב להעסיק את הנשים האלה, ודאי לא נשים בנות המיעוטים, וגם לא נשים חרדיות או עולות חדשות.

ואומרים לו: זו בעיה מאוד קשה להכניס אותן למקצועות האלה, שהן לא תהיינה נשים בסיעוד, וכד'.

ואומרים לו: המעסיקים לא מתלהבים להעסיק אותן.

ואומרים לו: עברנו את התהליך הזה מראש השנה תשנ"ט, עד חודש לפני שהממשלה הכריזה שהולכים לבחירות.

ואומרים לו: אם כל הגורמים, מהשר, דרך מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, דרך האגף להכשרה פנים מפעלית, כולם יסכימו ויאהבו את הפרוייקט הזה, אני חושבת שזה הישג גדול מאוד להכניס להם תפיסה חדשה תוך ארבעה חודשים, כשאנחנו שתי עובדות בלבד, אנוכי והגב' מרי חדייר.

נעמי חזן: רציתי לשאול האם יש ניצול מלא של תקציב הרשות.

נעמי לירן: בוודאי, עד השקל האחרון.

נעמי חזן: רציתי לומר עוד שני דברים.

נעמי חזן: כמי שליוותה את הנושא של הטרדות מיניות בצה"ל, מהתקופה שצה"ל עוד הכחיש לחלוטין שזה קיים, ועד למצב שהוא באמת הגורם המתקדם, רציתי לומר שצה"ל עושה משהו שהרבה עדיין לא עושים, וזה הפרדה בין הטרדות מיניות ואלימות כלפי נשים.

נעמי חזן: מדובר במערכים שונים לכל אחד מהנושאים.

נעמי חזן: שנית, יצא לי במקרה לראות את ההתערבות החיובית של הרשות במגעים עם צה"ל בנושאים הללו, אז דווקא רציתי לברך את הרשות, שזה עוד גורם, וגורם חשוב מאוד, בכל ההישגים שאנחנו משיגים בתחום הזה.

סימה טמיר: רציתי להעיר שבבאר-שבע, כבר יש שני קורסים לנשים במחשב מטעם ויצ"ו, שדולת הנשים ואמונה.

סימה טמיר: יש נשים שהולכות, והבעיה היא שאם היה לי מעסיק לתת להם עבודה, היו באות מאות נשים.

סימה טמיר: הן באות, נהנות, עולות חדשות רוסיות ואתיופיות.

סימה טמיר: זה כבר הקורס השני שקיבלנו בחינם מהאוניברסיטה, מהמכללה הטכנולוגית, אבל אין לנו את התכל'ס בסוף, איפה לעבוד אחר כך.

נעמי לירן: לכן, כפי שאמרתי, התוכנית שלנו מתחילה מהסוף.

נעמי לירן: היו"ר שאלה איפה זה נתקע.

נעמי לירן: מראש השנה תשנ"ט עד חודש לפני הכרזת הבחירות, עברנו את כל התהליך בכל המסדרונות, ואז נכנסנו לתקופה של בחירות.

נעמי לירן: בתקופה של בחירות שום מעסיק שלא רוצה להעסיק את קהל היעד הזה, מנכ"ל משרד העבודה והרווחה לא יכול לחייב אותו, וכך גם לגבי מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

נעמי לירן: משה לאון אמר לי שהוא לא יכול לחייב 14 מעסיקים לפני בחירות.

נעמי לירן: בניצול זמן וחלוקת אנרגיה של עובדות הרשות לקידום מעמד האישה, הבנו שחבל לנו לעבוד בניוטרל ולבזבז אנרגיה על זה.

נעמי לירן: כאשר רוצים ליישם תוכנית שהמעסיקים לא בדיוק אוהבים אותה, צריך למצוא את האישיות שתחייב אותם.

נעמי לירן: זו לא חובה על פי חוק.

נעמי לירן: הם לא חייבים להעסיק את הנשים החרדיות או העולות החדשות, ובוודאי שלא את בנות המיעוטים.

נעמי לירן: לגבי בנות המיעוטים, הבעיה היא מאוד אקוטית, משום שיש קבוצות גדולות מאוד של נערות בוגרות בתי ספר תיכוניים בחמש יחידות מתימטיקה, פיזיקה וכימיה, ואין להן מה לעשות.

נעמי לירן: זו פצצת זמן.

נעמי לירן: אבל לשכנע מעסיק יהודי בתחום המחשב או התקשורת, שיעסיק נערות ערביות, זו קריאת ים סוף.

נעמי לירן: אני לא אבזבז אנרגיה על זה, בשביל שהם ישבו אצל יגאל בן שלום, כשכולם חושבים שבעוד חודשיים הממשלה מתחלפת, והוא לא יהיה קיים.

יעל דיין: אני הערתי על כך, משום שאלה נושאים שעלו.

יעל דיין: זה גם עניין של קונספציה.

יעל דיין: התפיסה שלכן היא שעד שאין מקום עבודה, אין מה לעשות בהכשרה, למרות שיש מקומות בהם בכל זאת עושים את ההכשרה גם לפני שנמצא מקום עבודה.

יעל דיין: כשאתן אומרות שהמעסיקים לא אוהבים את זה, עובדי המדינה לא רוצים ולא אוהבים הדרכה בעניין אלימות כלפי נשים, אבל אני רואה כאן מגמה שאומרת: לא רוצים אותנו, לא אוהבים את זה, וגם לא מוכנים ליישם את זה, לכן אנחנו הולכים על זה.

ציפי לבני: איך את יכולה לחייב?

יעל דיין: אני יכולה לחייב חברה ממשלתית שכאשר יש ביקוש, ואני משרד העבודה והרווחה, בהכוונת הרשות, אני מכינה לפי הספציפקציות שלהם לכוח האדם.

יעל דיין: אני יכולה יותר מאשר לבקש.

ציפי לבני: אני חייבת להעיר שהתקופה מיום הכרזת בחירות, היא תקופה שככלל יש בה הקפאת פעילות, בלי קשר לאיזו ממשלה.

יעל דיין: אני לא מחפשת אשמים.

ציפי לבני: אני רוצה לשאול מה היתה הגישה, או על מה היתה ההסתמכות, שבאמת בסוף הדרך מעסיק ייקח מישהי כזאת, אם אין לו חובה ואין לו תמריץ, או אולי חשבו על איזה תמריץ כן ליצור.

ציפי לבני: הרשות לא יכולה לתת תמריצים, אבל אולי משרד העבודה יכול, אולי משרדי ממשלה אחרים.

סימה טמיר: אולי דרך פרסומת בעיתון, שתראה שהם המובילים בעניין הזה.

נעמי לירן: החשיבה היתה שמתחילים מהמעסיקים, ולכן, המפתח הוא המפגש בין המעסיקים לבין אותה אישיות שתשכנע אותם.

נעמי לירן: האישיות זה או מנכ"ל משרד ראש הממשלה, או מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, שישכנע אותם להעסיק את קהל היעד הזה.

נעמי לירן: זאת היתה החשיבה.

נעמי לירן: אם הם לא מסכימים, לא מתחילים בפרוייקט.

נעמי לירן: לא מייצרים קודם קורסים של הכשרה מקצועית, כמו שנאמר כאן, שזה מה שאנחנו יודעות שקורה בשטח, שמעבירים קורסים להכשרה מקצועית, והנשים האלה לא נקלטות במקומות עבודה.

ציפי לבני: בהפניות של שירות התעסוקה ניתן ליצור הבחנות, אפליות או קדימויות?

יעל דיין: בדיוק, זה הליך כל כך לא חוקי.

יעל דיין: הוא נוגד את חוק שיוויון הזדמנויות בעבודה.

יעל דיין: את צודקת, אני לא אכנס לזה בכלל עכשיו, אבל זה התירוץ הכי קל, שבסופו של דבר זאת התוצאה.

יעל דיין: בינתיים הייתי מציעה לא לזנוח את ההתחלות לטובת הסוף.

נעמי לירן: ההתחלות לא תלויות בנו.

נעמי לירן: יש בלי סוף קורסים להכשרות מקצועיות, ואין לנו שליטה על השוק, על המעסיקים.

נעמי לירן: יש פה ניסיון מאוד מינורי לתפוס שליטה על המעסיקים.

נעמי לירן: כל חשיבה חדשה, של פריצת דרך, היא תמיד לא חלקה, אבל מספיק שנשכנע חברה אחת כמו עורק שזה קהל היעד, ההון האנושי, אחרים כבר יבואו ויבקשו את הקהל האנושי הזה.

יעל דיין: מדוע הבת שלי היא לא הון אנושי, והבת של מרינה סולודקין היא כן הון אנושי?

יעל דיין: על פניו יש כאן בעייתיות.

יעל דיין: זה שונה אם זה מטופל על ידי משרד הקליטה, כחלק ממאמץ קליטה, ואז הם עושים את זה, משום שזה הקהל שהם צריכים לטפל בו, ואז הם עושים את זה בקטע של העולות, שזה הייעוד שלהם ולזה יש להם תקציבים, ואז הם יכולים לכלול את זה בהעדפה מתקנת שהיא ברורה, משום שהיא חלק ממאמץ קליטה.

נעמי לירן: בנושא של אפליה, כשיורדים לעניין פרטני של פרוייקט כזה שהוא אמור להיות ניסיוני וחדשני, ברור שכאשר זה ינוסח, זה ינוסח בהתאם לכל החוקים והתקנות.

נעמי לירן: כשמסבירים, ההסבר הוא שבאמת יש כוונה להתייחס לאוכלוסיה מיוחדת, שזה בנות המיעוטים.

נעמי לירן: אם יש לנו אלפי נערות בשפרעם ובטירה, ששום דרך אחרת, אלא רק דרך כזאת תגרום למעביד לכך שלא יוכל לומר לא ולהעסיק אותן, אני חושבת שזה תפקידה של הרשות לקידום מעמד האישה.

יעל דיין: אז תעשו זאת גם במשרד החינוך לגבי מורות ערביות, מנהלות ערביות, מפקחות ערביות, משטרה.

נעמי לירן: נדבר על תוכנית העבודה לשנת 2000, נקיים דיון על זה, והכל אפשרי, אבל פה יש חשיבה לקהלים בעייתיים מיוחדים במדינת ישראל.

פנינה צדקה: למה עיירות הפיתוח לא מוגדרות כאוכלוסיית יעד עדיפה?

נעמי לירן: אנחנו לא הולכים לפי אזורים גיאוגרפיים, אלא לפי מגזרים.

פנינה צדקה: אבל האבטלה שם גבוהה.

יוספה שטיינר: היא מתכוונת לנשים בעיירות הפיתוח כאוכלוסיה ייחודית.

פנינה צדקה: כאוכלוסיית יעד.

פנינה צדקה: הנשים בעיירות הפיתוח כאוכלוסיית יעד, הן לא פחות מסכנות מאשר במקום אחר.

נעמי לירן: המפתח הוא לפי המעסיקים.

נעמי לירן: אם המעסיק שמשרד העבודה והרווחה מזהה אותו, שהוא צריך כוח אדם הרבה מאוד זמן, ואין לו מענה לכוח האדם, אם הוא נמצא בפריפריה בירוחם, אז ננסה למצוא את הנשים שם באזור.

נעמי לירן: ברור שלא נביא לו נשים חרדיות או בנות המיעוטים מצפון הארץ לשם.

נעמי לירן: המפתח הוא המעסיק שמחפש נואשות כוח אדם.

נעמי לירן: המפתח הוא היצע וביקוש.

יעל דיין: נעבור לסעיף הבא, מאחר שעוד אין מעסיקים שהביעו את הצורך, ואם יש להם צורך, אז בואי לא נגדיר את זה כרוצה או לא רוצה, כי צריך לכפות עליהם.

יעל דיין: אם יש להם צורך, אז איפה הבעיה כאן?

נעמי לירן: הבעיה היא שהם לא רוצים להעסיק נשים, בוודאי לא נשים חרדיות, עולות חדשות ובנות המיעוטים.

יעל דיין: אם יש האשמה כזאת לגבי מעסיק גדול או קטן, זה ניתן לטיפול מיידי ומהיר על פי החוק.

ציפי לבני: החוק יכול לטפל בעניין הפרטני.

ציפי לבני: את לא יכולה לעשות סטטיסטיקה ולומר: אני יודעת שיש לך צורך, ואתה עכשיו צריך ללכת למאגר מיוחד ולמצוא שם.

ציפי לבני: הוא יגיד: זכותי, וכו'.

ציפי לבני: את צריכה להוכיח.

ציפי לבני: אם כן היתה דרך לתת תמריץ כלשהו שעומד במבחני החוק למעסיקים, אני חושבת שזה מצויין.

נעמי לירן: דברים נוספים לביצוע בנושא נשים בנות מיעוטים - קיימנו בקיץ שעבר מפגש גדול עם 65 נשים בנות מיעוטים, במשך שלוש שעות.

נעמי לירן: הכוונה היתה לשמוע מהן את הצרכים שלהן, מה הן חושבות שדרוש להן כדבר ראשון, שהרשות לקידום מעמד האישה יכולה לעזור להן.

נעמי לירן: עלו שם שני דברים, האחד הוא השלמת השכלה, והשני הוא מועדוני נשים.

נעמי לירן: בעניין מועדוני נשים לא התחלנו לטפל לחלוטין, ובעניין השלמת השכלה, אנחנו בטיפול עם זה עם הגב' שרה חורש באגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה והרווחה, ובעצם את עיקר העבודה עושה עבורנו עוזי גדור ממשרד ראש הממשלה.

נעמי לירן: כל התקציב בעבודה של מר גדור הוא לא חלק מתקציב הרשות, והשלמת ההשכלה נעשית מתקציב משרד העבודה והרווחה.

יעל דיין: ולגבי מועדוני נשים?

נעמי לירן: אנחנו לא עסקנו בזה, ואני לא רואה אותנו עוסקות בזה.

נעמי לירן: מדובר בנשים ערביות ובדואיות.

נעמי לירן: אנחנו כבר הרבה מאוד חודשים מחפשים רכזת ערבייה.

נעמי לירן: לא קיבלנו שום הצעה.

נעמי לירן: ברגע שתהיה רכזת שתיקח את זה על עצמה, הכל ייראה אחרת.

נעמי לירן: הרכזת תצטרך ללכת מרשות לרשות, ולשכנע את ראש הרשות המקומית להקים את המועדון, ולהקצות לו מקום ותקציב מינימום.

נעמי לירן: יש כמה מועדונים של נשים ערביות בארץ, אני יודעת על שניים.

נעמי לירן: הן ביקשו עוד מועדונים, זה חשוב להן.

נעמי לירן: דווקא ביישובים מאוד קטנים הן רוצות מועדון.

נעמי לירן: הן רוצות להפגש פעם בשבוע, לשמוע הרצאה ולדבר.

יעל דיין: מה מקורות התקציב?

נעמי לירן: התקציב צריך להיות מהרשויות המקומיות ואפשר להוסיף לזה סכום נוסף.

נעמי לירן: זה לא יהיה כל כך מסובך לעשות את זה, כאשר נמצא רכזת.

יעל דיין: שנה הלכה כבר.

יעל דיין: יש צורך גדול למועדונים, יש אפשרות להשיג תקציב - גם את זה צריך לבדוק, אבל אתן אומרות שלא נקים אותם עד שנמצא רכזת, וזה תהליך של שנת חיפושים.

יעל דיין: או שאתם צריכים עזרה בזירוז ההליך של מציאת רכזת, או באיזושהי צורה להפעיל דברים לא מהסוף.

יעל דיין: זאת הפעם הראשונה שאני שומעת על זה.

נדיה חילו: אני שומעת שהרכזת רק לנושא של המועדונים, ואני רוצה לשאול למה רק למועדונים, ולא בכלל לנושא עצמו של קידום הנשים הערביות, בראייה רוחבית, כשהמועדונים הם רק חלק, כי יש גם את האלימות, וישנן כל הסוגיות שהצגת.

נעמי לירן: אין לי התנגדות, זה תלוי באישיות.

נדיה חילו: זו חשיבה.

נעמי לירן: החשיבה תלויה באישיות.

נעמי לירן: תביאי לי אישיות שמסוגלת לבצע, אז הכל ירוץ.

יעל דיין: יש תקציב לרכזת כזאת?

נעמי לירן: כן, יש תקציב ליועצים.

יעל דיין: בסעיף הנסיעות לחו"ל יש עלות?

נעמי לירן: עד עכשיו משרד ראש הממשלה שילם.

יעל דיין: אני רואה שמונתה רכזת לכנס בצפון אמריקה.

נעמי לירן: זה בהתנדבות.

נעמי לירן: לגבי הנסיעות לאו"ם ולעוד כנס אחד, נכון להיום משרד ראש הממשלה מממן את זה מתקציבו.

נעמי לירן: מרי חדייר מטפלת בפניות הציבור המעטות שמתקבלות.

נעמי לירן: בכנסת, כפי שאתן יודעות, אנחנו משתתפות בישיבות הוועדה.

נעמי לירן: בנושא של מאגר מידע, יש לנו סיכום בכתב עם רשות הדואר, שרשות הדואר נותנת את כל החומרה להקמת המאגר, והתפעול שלו הוא על ידי שירות 177, שמחייב את חשבון הטלפון או כרטיס האשראי של הפונה.

נעמי לירן: נושאים שנגדיר כפטורי תשלום, לא יחוייבו בתשלום.

נעמי לירן: עלות הקמת מאגר מידע כזה, היא בערך שני מיליון שקל, וטווח עבודה של שנתיים.

נעמי לירן: הגשנו בקשה ראשונית לוועדת העזבונות של המדינה, וקיבלנו אישור להתחיל את זה.

נעמי לירן: קיבלנו הקצאה של 200 אלף שקל להתחיל בפעולה של איפיון המערכת.

נעמי לירן: ברגע שנקבל את האישור בכתב, אז נתחיל לעשות את כל הפעולות הנדרשות.

נעמי לירן: זה תקציב חוץ תקציבי לתקציב הרשות.

יעל דיין: האם נבחנה אפשרות לעשות איגום משאבים עם מאגרים קיימים?

נעמי לירן: בוודאי, זה תנאי מקדמי.

נעמי לירן: עם שדולת הנשים, עם האקדמיה, עם רות קדרי-הלפרין.

נעמי לירן: כל המאגרים הקיימים שאנחנו יודעות עליהם, הביעו רצון להבלע בתוך המאגר החדש שיוקם.

יעל דיין: התקציב מכסה גם את התקציבים שלהם?

נעמי לירן: לא, התקציב של שני מיליון שקל, רובו הולך למידעניות, כדי לאסוף את המידע הראשוני.

נעמי לירן: בתהליך איסוף המידע, אם יש מגע עם המידע של שדולת הנשים, המידעניות לוקחות משם את כל מה שקיים, ואחר כך בודקים האם שדולת הנשים רוצה עדיין לקיים את המאגר שלה בנפרד, או שהיא רוצה להבלע לחלוטין בתוך המאגר החדש שיוקם.

יעל דיין: יש לזה משמעות תקציבית.

נעמי לירן: כל החומרה, כלומר, התפעול, מתוקצב על ידי רשות הדואר.

נעמי לירן: לגבי עידכון המאגר הזה, שייעשה או פעם בחצי שנה, או פעם בשלושה חודשים, הרשות לקידום מעמד האישה התחייבה לספק את המידענית שתעדכן אותו.

יעל דיין: את אומרת שהם כן מוכנים להתאגם, כלומר, חצי הדרך בלשון המעטה, כבר נעשתה.

יעל דיין: השאלה היא אם יש לשדולה מאגר ולעוד גורמים, האם הם סתם יתנו את המאגר שלהם, או האם יש תגמול במסגרת התקציב, כדי לאגם את זה.

נעמי לירן: הרצון והפנייה באו מהם.

נעמי לירן: יכול להיות שיש עוד כאלה שאני לא יודעת על קיומם, אבל בתהליך אנחנו נעשה פרסום בהתאם ונראה.

נעמי לירן: כולם אמרו שהגיעו לנקודה שממנה הן צריכות הרבה כסף כדי לעלות רמה, או שיישארו סטטיות, ומאגר מידע לא יכול להיות סטטי.

נעמי לירן: אמרתי שברצון רב, מכיוון שאחד הסעיפים בחוק אומר שחובה על הרשות להקים מאגר מידע, הרשות תעשה זאת, והצעתי שאם יש להן רצון טוב להכנס למאגר, מה טוב.

נעמי לירן: הפנייה באה מהן, מהשטח.

נעמי לירן: עוד רחוקה הדרך מלהגיד היום איך זה ייראה בסוף, אבל הרצון הטוב שלהן קיים.

נעמי לירן: המגמה של רוב הפורטל זה צ'אטים וקהיליות פורומים וקהיליות וירטואליות על נושאים, וזה מחולק לפי נושאים.

נעמי לירן: הרכזת היא מטעם אינטרנט זהב, והעלות כולה על חשבונם.

נעמי לירן: זה פרוייקט גדול ויפה.

נעמי לירן: מאוד התלהבנו מהדברים שהציגו בפנינו, והם לוקחים את זה מאוד ברצינות, מקדישים לזה הרבה תשומת לב.

יעל דיין: מאיפה הם יקבלו את המידע?

נעמי לירן: הם מתחזקים את זה.

נעמי לירן: המידע, נכון לעכשיו, יהיה מידע שאני קוראת לו קליל, אך זה לא המינוח הנכון.

נעמי לירן: יהיה שם מידע על כל ארגוני הנשים, כל המקלטים, המרכזים, כתובות, טלפונים.

נעמי לירן: אפשר יהיה להכניס שם את הפרטים של המדינות, של הרכזות שנדיה פעילה איתן.

נעמי לירן: דו-לשוני.

יעל דיין: מידע סובסטנטיבי יהיה?

נעמי לירן: כרגע לא.

יעל דיין: למשל, מהו פער השכר בין גברים לנשים במדינת ישראל.

נעמי לירן: כרגע לא.

נעמי לירן: הם הציעו אתמול שבעמוד הראשון כשעולים לאתר, ירוץ סרט של מידע משתנה.

יעל דיין: כשזה יהיה, תנו לנו את כתובת האתר ונראה את זה.

נעמי לירן: ודאי.

יעל דיין: כל מי שמכירה אותי כל השנים האלה, יודעת שאני מקדישה ימים כלילות לניתוב הנושא של מעמד האישה מעבר לאישה כקורבן, וזה גם היה הרציונל של הרשות, ובחלקו הוא מתמצה.

יעל דיין: הדבר המושך, הדבר שיש עליו קונצנזוס, הדבר שלא שנוי במחלוקת בשום מגזר שהוא ובשום גוף, לא במדינה ולא בעולם, זה נושא האלימות.

יעל דיין: כתוצאה מזה, בכל דבר שקשור במעמד האישה, הדרך הקלה לקבל את תשומת הלב אליו, מהתקציבים ועד לדעתו של ראש הממשלה, זה נושא האלימות.

נעמי לירן: הפורטל לחלוטין לא הולך לאלימות.

נעמי לירן: הפורטל הולך לכיוון עיסקי, חברתי ותרבותי.

מינה וסטמן: הרעיון שמשך אותם הוא שיהיה להם קהל.

מינה וסטמן: הם אמנם עושים את זה בחינם, אבל הם רוצים שנשים תצטרפנה.

יעל דיין: ההערה לא היתה מכוונת כלפי הנושא הזה, אלא כללית.

נעמי לירן: כן.

נעמי לירן: אנחנו הוצאנו שני מכרזים.

נעמי לירן: ועדת המכרזים היא לא של הרשות למעמד האישה, אלא של משרד ראש הממשלה.

נעמי לירן: אחד המכרזים הוא ליחסי ציבור, והשני ליעוץ ארגוני.

נעמי לירן: ביחסי ציבור זכה משרד של בהירה ברדוגו ורותי פרמינגר, וביעוץ ארגוני זכתה שמחה לוין.

נעמי לירן: בימים אלה אנחנו מתחילים לעבוד עם שניהם.

יעל דיין: במימון של מי?

נעמי לירן: של הרשות.

יעל דיין: כמה המימון של שירותי יחסי ציבור?

נעמי לירן: 8,750 שקל לחודש.

יעל דיין: יש הערכה מה תהיה העלות עצמה של שירותי יחסי ציבור?

נעמי לירן: זה לא פרסום, זה יחסי ציבור.

יעל דיין: אבל יחסי ציבור עולים כסף, מלבד המשכורת לרותי פרמינגר או לבהירה.

יעל דיין: אנחנו מדברים על יחסי ציבור לרשות, או על יחסי ציבור לנושאים בהם הרשות עוסקת?

נעמי לירן: גם וגם.

יעל דיין: אם כך, אלה יחסי ציבור לרשות.

יעל דיין: הם יגישו לכם תוכנית איך להאדיר ולפרסם ולעשות יחסי ציבור, איך ליחצן את הרשות.

יעל דיין: התוכנית הזאת היא עם עלויות, ואני אשמח מאוד לקבל את התוכנית הזאת, לכשתוגש.

נעמי לירן: אנחנו עכשיו בסוף שנת כספים.

נעמי לירן: הן תלמדנה את הנושא, תגשנה הצעה, זה ייכנס לתקציב 2000, ונבדוק את ההצעה שלהן.

רבקה שקד: בוועדה המייעצת עברה החלטה שכמעט רבע מתקציב הרשות של שני מיליון שקל, כלומר, 440 אלף שקל שלא נוצלו, על סמך הצהרות של המנהלת, ישוריינו לצרכי פרסום.

רבקה שקד: זאת החלטה שהיא מאוד תמוהה, כי היא רבע מהתקציב.

רבקה שקד: פה אנחנו שומעים דבר לגמרי אחר.

רבקה שקד: גם ההחלטה הזאת עברה בתוך דיון של חמש דקות, אחרי ישיבה של שלוש שעות.

יעל דיין: אני לא נכנסת לפרוצדורה.

יעל דיין: אני פשוט הייתי צריכה ללכת, ולא הייתי שם, כך שאני לא יודעת איך נתקבלה ההחלטה.

רבקה שקד: אלה דברים שבמשרדי ממשלה חייבים לעבור דרך לשכת הפרסום הממשלתית בלבד, ואי אפשר להוציא על זה מכרז, ואי אפשר להחליט גם שמוציאים על זה מכרז, אבל עברה החלטה על 440 אלף שקל.

יעל דיין: האם אכן כן?

נעמי לירן: משרד יחסי ציבור זה משרד יחסי ציבור.

נעמי לירן: בתוכנית העבודה של הרשות, אושר בתחילת השנה שבחודש דצמבר, לקראת סוף שנת הכספים, יהיה מסע פרסום על הגברת המודעות בנושא קידום מעמד האישה/פעילות הרשות לקידום מעמד האישה.

נעמי לירן: הוקצב לזה מראש חצי מיליון שקל.

נעמי לירן: המגמה היתה שזה יהיה בסוף שנת כספים, משום שכל ארגון שלא רוצה לאבד את תקציבו, ברבעון האחרון אומר אילו סכומים לא נוצלו, אילו תוכניות שולמו על ידי גופים אחרים, ועושה לו סעיף סל, כדי שכל הכסף הזה יילך לאותו סעיף.

נעמי לירן: כך מתנהלים ארגונים, עמותות ומשרדי ממשלה.

יעל דיין: אני מדברת ספציפית.

נעמי לירן: ספציפית, הוועדה המייעצת דנה בזה בישיבתה האחרונה, והחליטה שכל סכום בתקציב שלא נוצל, יעבור לסעיף הזה של מסע פרסום.

נעמי לירן: אנחנו מאוד רצינו להוציא מכרז פתוח בנושא הזה של הפרסום, משום שככל שיש יותר משרדי פרסום שמציעים הצעות, כך המסע יותר מוצלח.

נעמי לירן: אנחנו כרגע נאלצות לעבוד עם לשכת הפרסום הממשלתית.

נעמי לירן: התחלנו לעבוד איתם, ומה שהם יציעו, בהתאם לתקציב הנתון ותאריך היעד, זה מה שיבוצע.

יעל דיין: הוועדה המייעצת אישרה את התקציב הזה?

יוספה שטיינר: בישיבה האחרונה, מכיוון שזהו סוף שנת התקציב, הנושא הועלה בחטף, ואז הוועדה המייעצת באמת אישרה, אבל ללא פירוט.

יוספה שטיינר: אני מציעה, נעמי, שכדאי שתפרטי.

נעמי לירן: לפרט את מה?

נעמי לירן: זאת לא ישיבה של הוועדה המייעצת פה.

יעל דיין: אנחנו נחכה להתכנסות מהירה בנושא הזה של הוועדה המייעצת.

יוספה שטיינר: אנחנו באמת נצטרך להתכנס.

יעל דיין: הנושא הזה עלה.

יעל דיין: מופיע כאן אותו חלק, ולכן אני שואלת.

יעל דיין: מופיע כאן שהיה מכרז.

יעל דיין: המכרז כבר נפתר.

יעל דיין: שאלתי את השאלה הספציפית, עכשיו, כשיש לכם חברה ליחסי ציבור, מה התקציב המיועד לפעולה שלה.

יעל דיין: זה דבר אלמנטרי.

נעמי לירן: זה מאוד פשוט, לא צריך לסבך את זה.

יעל דיין: זה המון כסף.

נעמי לירן: יש לרשות תוכנית עבודה לשנת 1999, שהוצגה בסוף שנת 1998.

נעמי לירן: מי שהיו לו אז השגות, ושחשב שהרשות לא צריכה להכנס לנושא של מסע פרסום, שיביא את ההחלטה הזאת.

נעמי לירן: ההחלטה עברה אחרת.

נעמי לירן: אנחנו בסוף שנת כספים, וזאת ההחלטה של הוועדה המייעצת, מתחילת השנה במהלך כל השנה.

נעמי לירן: זה כתוב בעברית בכל תוכניות העבודה של הרשות.

נעמי לירן: אף אחד לא הסתיר את זה.

יעל דיין: זה כתוב במספרים?

נעמי לירן: בוודאי שבמספרים.

יעל דיין: מתוך שני מיליון, 440 אלף למסע פרסום לרשות?

נעמי לירן: בוודאי.

נעמי לירן: זה מה שכתוב.

יעל דיין: לא יכול להיות שזה כתוב במספרים.

נעמי לירן: זה כתוב הרבה יותר מאשר במספרים.

רבקה שקד: בהצעת התקציב לא כתוב בכלל מספר.

נעמי לירן: זה לא נושא לדיון.

יעל דיין: זה כן נושא לדיון, ואני קובעת מה הנושאים לדיון.

יעל דיין: ועדת הכנסת רשאית לפתוח כל נושא.

יעל דיין: זה סכום שהוא רבע מתקציב הרשות.

יעל דיין: האם יכול להיות שהוועדה הזאת תגיד: בסדר, קיבלנו דיווח?

יעל דיין: זה אחורנית, זה כן נכלל בדיוק בנושא הדיון של היום, על שנת 1999.

אורלי ביטי: האם הטענה היא נגד העובדה שהרשות רוצה לממן קמפיין בנושא מעמד האישה?

יעל דיין: אני הבהרתי את עצמי.

אורלי ביטי: אבל לא הבנתי.

יעל דיין: אני אבהיר לך עוד פעם.

יעל דיין: אני מצטערת שאין כאן עוד חברי כנסת.

יעל דיין: אנחנו מקבלים כאן דיווח על הפעולות של השנה.

יעל דיין: אנחנו מקבלים כאן דיווח תקציבי על מה נעשה, ומה נעשה על ידי גופים אחרים, ומה תוקצב ישירות על ידי הוועדה.

יעל דיין: אין בכלל שאלה, ואנחנו יכולים לשבת ישיבת ועדה בנפרד בנושא הזה, שטוב שיהיה קמפיין בנושא מעמד האישה.

יעל דיין: לצורך זה צריך להגדיר בדיוק מהם התכנים, מה זה מעמד האישה, מבחינת קמפיין.

נעמי לירן: הרשות נכון להיום לא הוציאה אגורה אחת בנושא של פרסום.

יעל דיין: לכן שאלתי בצורה הברורה ביותר.

יעל דיין: אנחנו עוברים לחברה שנותנת יחסי ציבור, ואני מברכת על זה.

יעל דיין: אני מניחה שהיא תגיש תוכנית, ואין דבר כזה תוכנית בלי עלות, חוץ מן המשכורת.

יעל דיין: אני מבקשת לדעת מה החברה הזאת מציעה לכם.

נעמי לירן: יש לך טעות, זאת לא החברה הזאת מציעה לנו.

יעל דיין: מי עושה ב-440 אלף את הקמפיין לרשות?

נעמי לירן: לשכת הפרסום הממשלתית.

יעל דיין: זאת אומרת, זאת העברה מכם ללשכת הפרסום הממשלתית, וזה כולל עלויות.

נעמי לירן: טלויזיה, רדיו, עיתונות מקומית.

יעל דיין: אם כן, הגענו לנקודה ששאלתי עליה בהתחלה, שכאשר מדברים על מסע פרסום, אז העלויות הגדולות הן דקה או עשרים שניות בטלויזיה, ודקה ברדיו, ומודעה בעיתון, סטיקרים, וכו'.

יעל דיין: זה כסף שהולך לחברות כאלה וכאלה, לא משנה אם זה לרשות השידור או לערוץ 2 או למי שמפיק.

יעל דיין: אלה עלויות מאוד מאוד גבוהות.

יעל דיין: מאחר שנשאר לכם תקציב של 440 אלף שקל, שזה רבע מהתקציב, וזה המון, קיבלתם החלטה בוועדה המייעצת, שאני מציעה לה שתבחן את זה מחדש--

נעמי לירן: את מה היא צריכה לבחון מחדש?

יעל דיין: מדובר ברבע מתקציב הרשות.

נעמי לירן: אם הכסף הזה לא יוצא עד ה-31 בדצמבר, הוא נזרק לפח.

נעמי לירן: למה לבדוק מחדש?

יעל דיין: תסתכלי על תוכנית העבודה, ותראי עוד כמה מקורות שאפשר להוציא עליהם את הכסף.

נעמי לירן: עכשיו, בחודש וחצי האחרונים של התקציב?

נעמי לירן: בשום פנים ואופן לא.

רבקה שקד: לא הובאו אלטרנטיבות.

רבקה שקד: צריך היה לשקול אולי יש דברים אחרים, לאו דווקא הדבר הזה.

רבקה שקד: לעשות סדרי עדיפויות.

נעמי לירן: אנחנו חיים בעולם של תקשורת, ואף אחד היום במדינת ישראל לא יודע על קיומה של הרשות, ואף אחד לא איכפת לו מקידום מעמד האישה, חוץ מאשר החברות היקרות שנמצאות פה, וגם כבוד ראש הממשלה.

יעל דיין: מה עם נעמ"ת, ויצ"ו, שדולת הנשים, וכל הארגונים?

נעמי לירן: אם תהיה תקשורת הגיונית, נכונה, נכון שזה כמה דקות בלבד, ונכון שזה לתקופה קצרה, כי זה עולה הון תועפות, אבל היום אי אפשר לקבל נושא בלי תקשורת.

נעמי לירן: בוועדה המייעצת, זאת היתה תוכנית העבודה של הרשות.

נעמי לירן: אנחנו לא פותחות פה דיון על תוכנית העבודה של הרשות לשנת 1999.

נעמי לירן: אנחנו בסוף שנת כספים.

נעמי לירן: את רוצה להיות מעורבת בתוכנית העבודה לשנת 2000?

נעמי לירן: בבקשה.

יעל דיין: את הנתונים האלה אני לא קיבלתי בדו"ח של תחילת השנה, שבסוף השנה רבע התקציב יילך לפרסום של הרשות.

נעמי לירן: זה כתוב בתוכנית העבודה של הרשות.

יעל דיין: כמה שיישאר בדרך כלל זה מינוס.

רבקה שקד: יש פה הצעת תקציב, וזה כתוב בלי מספרים.

נעמי לירן: שני דברים צריכים לעמוד פה.

נעמי לירן: ראשית, כאשר מקימים ארגון חדש והוא מתחיל לעבוד, יוצאים מהנחות עבודה מסויימות, לפי מיטב ההבנה של אנשים שעוסקים בתחום הזה, ואז עושים חישוב של תוכנית עבודה מול תקצוב.

יעל דיין: ראיתי את זה בזמן, זה מאוד מצא חן בעיניי, אבל לא היה שם תקציב כזה לפרסום.

נעמי לירן: למשל, אם עלותו של פרוייקט מסויים היא מאה אלף שקל, במהלך שנת העבודה יכולים לקרות שני דברים.

נעמי לירן: או שהפרוייקט לא מתממש, ולכן אין את ההוצאה הכספית הזאת, והכסף נמצא בקופה, או שבא גוף אחר והוא זה שאומר שלוקח על עצמו את המימון.

נעמי לירן: בוודאי שאתן לא מצפות ממני שאני אגיד: לא, אני אממן אותו.

נעמי לירן: יש יתרות בתקציב, וזו צורת עבודה רגילה של כל ארגון, בוודאי של ארגון חדש שלא יודע מה כן יתממש.

יעל דיין: זכותי להביע תמיהה על זה.

יעל דיין: אני חושבת שאנחנו לחוצים עד התפוצצות, וסליחה שאני חוזרת לנושאים הטריוויאליים של אלימות ובריאות.

יעל דיין: אני חושבת שזה פרסום גרוע, ואני הולכת לפרסם את זה, שקרוב לחצי מיליון שקל יוקדשו למסע פרסום לרשות/בנושא מעמד האישה.

נעמי לירן: זה לא לרשות, זה לנושא מעמד האישה.

יעל דיין: אבל אשמח אם תתייעצו עם כולן מהם נושאי מעמד האישה.

נעמי לירן: אבל ישנה לשכת הפרסום הממשלתית.

יעל דיין: אם כך, זה מסע פרסום לרשות.

יעל דיין: אני רוצה לדייק.

יעל דיין: את אמרת שהרשות קיימת שנה פלוס, ומעט מאוד אנשים יודעים על קיום הרשות, ולכן צריך לדאוג ליידוע של האנשים שאינם יודעים.

יעל דיין: אי אפשר להגיד שאותו מספר אנשים שאיננו יודע על קיום הרשות, אין לו מודעות למעמד האישה.

יעל דיין: לפחות חלק גדול מהאוכלוסיה שמעורב כך או אחרת, כן מודע למעמד האישה.

יעל דיין: בואו נגדיר בצורה הוגנת.

יעל דיין: אנחנו הולכים למסע פרסום לנושאים של מעמד האישה, שזה צריך שיתוף של כל מי שעוסק במעמד האישה, או שאנחנו הולכים להביא לידיעתם של אותם אנשים שאינם יודעים על הרשות, שהרשות קיימת, והיא עושה דברים והיא כתובת לדברים כאלה וכאלה.

יעל דיין: מאוד ברור ההבדל בין חצי מליון שקל לנושאי מעמד האישה, לבין חצי מיליון שקל להביא לידיעת הציבור את קיום הרשות.

נעמי לירן: פרסום זה עניין מקצועי.

נעמי לירן: אנחנו ישבנו עם לשכת הפרסום הממשלתית.

נעמי לירן: הם יבואו אלינו עם הצעה.

נעמי לירן: הפרסום הוא לא לפרסם את הרשות לקידום מעמד האישה.

נעמי לירן: הפרסום הוא בנושאים של מעמד האישה.

נעמי לירן: בסוף יבוא הלוגו ויהיה כתוב שזה במימון הרשות לקידום מעמד האישה.

יעל דיין: מי בלשכת הפרסום הממשלתית מומחה כזה, שאנחנו לא מומחים?

יעל דיין: הם יגידו לנו איזה נושאים להעלות ואיך להעלות?

יוספה שטיינר: איזה לא, אבל איך כן.

נעמי לירן: הפעילות של הרשות פתוחה, ויש ברשות רק שתי עובדות.

יעל דיין: אני שואלת מי בלשכת הפרסום הממשלתית קיבל את הפרוייקט הזה.

נעמי לירן: אינני מכירה אותם בשמות.

נעמי לירן: הרשות לקידום מעמד האישה אף פעם לא אמרה למישהו שרוצה להתנדב אצלה, שלא יבוא.

נעמי לירן: בנושא הפרסום, כל מי שרוצה להשתתף בישיבות עבודה עם לשכת הפרסום הממשלתית, בבקשה, שיעביר לי פאקס.

יעל דיין: אני רוצה לדעת מיהם המוחות שיתוו לנשים בישראל בעלות כזו את הנושאים הראויים לפרסום.

יעל דיין: אני יכולה להזמין אותם לוועדה בכנסת, להציג בפני הוועדה את הפרוייקט על פרטיו.

נעמי לירן: אנחנו בלוח זמנים מאוד קצר.

יעל דיין: ראינו מסעות פרסום מכל המינים, ואני מבקשת שמאחר שמדובר בסכום כזה, תהיה כאן מעורבות.

יוספה שטיינר: רציתי לשתף אותך גם בהליך עצמו, ובעקבות ההערות שהיו בוועדה הזאת, שנחשוב על משהו לגבי העתיד.

יוספה שטיינר: לגבי ההליך עצמו, אין ספק, ואני חושבת שלוועדה הזאת בפרט, שבנושאי פרסום בנושאים שקשורים במעמד האישה היינו רוצים כן להשקיע.

יוספה שטיינר: בדרך כלל אנחנו נמצאים במחסור בתקציב.

יוספה שטיינר: הישיבה האחרונה היתה הישיבה של הרבעון האחרון בוועדה המייעצת.

יוספה שטיינר: ברבעון האחרון, הוועדה המייעצת עמדה בפני עובדה, שנותר התקציב, ונתבקשנו לקבל החלטה להעביר אותו לפרסום, כאשר הנחת היסוד של הוועדה המייעצת, היתה כפי שאמרתי, שחשוב לפרסם את נושא הרשות, ולכן נתקבלה ההחלטה כפי שנתקבלה.

יעל דיין: אני מבקשת מכן לברר שני דברים.

יעל דיין: ראשית, האם יש סעיף תקציבי או דבר שלא הותחל, וניתן עדיין לתקצב אותו בשנה הזו.

יעל דיין: שנית, לפנות למנכ"ל משרד ראש הממשלה, ולומר לו שבגלל חילופי השלטון נמצאה הרשות בתקופת ביניים שארכה הרבה זמן, שלא אפשרה לה ליישם חלק מהתוכניות, ולפיכך, לשאול אותו האם תינתן לנו האפשרות להעביר את יתרת התקציב או לפחות חלק ממנה לתקציב השנה הבאה.

יעל דיין: קשה לי להעלות על הדעת שלא תהיה לזה תשובה חיובית.

יעל דיין: ואז להגביל מראש את עניין הפרסום לסכום קטן יותר, משום שזה נשמע איום ונורא.

יעל דיין: אם יבואו ויגידו לי שזה נועד להאדיר את מעשיי ומעשי הוועדה, אני בפירוש אומר שזה לא באישורי ולא בהסכמתי.

מינה וסטמן: הדבר הזה הועבר למינהלת, לוועדה המייעצת, שאם אני זוכרת נכון, זה התקבל פה אחד, למעט--

רבקה שקד: היינו שתיים שהתנגדנו.

רבקה שקד: לא התקיים דיון, מחוסר זמן.

מינה וסטמן: אם כל נושא פתוח, מה הטעם לזמן אותנו?

מינה וסטמן: כי לי יש השגות על דברים אחרים שהתקבלו.

יעל דיין: לא כל נושא פתוח.

יעל דיין: אנחנו עומדים כאן בפני שרשרת של דברים.

יעל דיין: התוצאה שלהם היתה שיוספה נבחרה רק ברבעון האחרון, שהיתה ישיבה שהיא ישיבה אחרונה של שנת הכספים הזו, שההצעה הזו הובאה לוועדה המייעצת, לא נמסרה לה מראש, ולא נמסרה כחלק מסדרת החלטות, מה שאנחנו קוראים "שונות".

יעל דיין: הטעם לפגם כאן, הוא שה"שונות" זה רבע מתקציב הרשות.

יעל דיין: הכל תקין, והכל כשר, וגם מסריח.

יעל דיין: כך זה נראה לי, וחבל שאין כאן עוד חברי כנסת, כי לפי דעתי התגובה של ח"כים אחרים, שכרגע הם מחפשים מנת תרופה כדי להציל חיי אישה, ודברים קטנים כאילו, זה היה נראה להם רע מאוד.

יעל דיין: אנחנו שוקלים רגע את ההצבעה שהיתה, ולא לקחת כגזירה משמים שאי אפשר להעביר חלק מזה.

יוספה שטיינר: אבל אם המינהלת והמנכ"ל מחליטים שיש דברים מסויימים שרוצים להעביר אליהם, אז מה שנשאר יהיה פחות.

יוספה שטיינר: כלומר, ההחלטה תקפה, וזה תלוי במנכ"ל וברשות.

יוספה שטיינר: אני ונעמי בוודאי ניקח בחשבון את ההערות שהיו.

יעל דיין: בבקשה להירתם לעניין הזה, ולדאוג שהיתרה לצורך פרסום תהיה יותר קטנה, ובוודאי לא רבע מהתקציב, ושהפרסום ייעשה בצורה שיהיה רוחבי, ולא ייתפס כספציפי לרשות, ושהפרופורציה לתקציבים תהיה סבירה.

יעל דיין: אם מדברים על מועדוניות במגזר הערבי, ואומרים שהרשויות תשתתפנה, נדיה חילו תגיד לכם שבגרוש הן לא תשתתפנה.

נדיה חילו: בעניין הרצאות לנושא אלימות, אחרי שהפרוייקט אושר ברשויות, כשאני נותנת הנחיה לעשות הרצאות בנושא אלימות נגד נשים, קיבלתי תשובה שאין להם תקציב, ל500-600 שקל להרצאה.

פנינה צדקה: אם הייתי צריכה לגרד קצת מכל המקומות שאפשר, כדי להוציא הרצאות על אלימות, אני חושבת שהיה לי הרבה יותר נוח לתת יותר הרצאות על אלימות מתוך המשרד, אם היה לי לפחות מצ'ינג-פנס למה שהצלחתי.

רבקה שקד: היא עוד במצב טוב שהיא מצליחה לגרד.

רבקה שקד: אחרות לא מגרדות כלום.

יעל דיין: לא צריך להבהל מכך שהנושא עלה, זה נושא שמתבקש.

עמיה ברק: זה נושא שצריך לדחוף אותו קדימה, והוא צורך משאבים יותר גדולים.

עמיה ברק: תמיד צריך משאבים גדולים להעלות למודעות הציבור את הנושא של שיוויון הזכויות.

עמיה ברק: זה נשמע בנאלי, אבל זה נכון.

יעל דיין: זה לא נשמע בנאלי, אני מתעסקת בזה רק עשרים שנה, אבל אני יודעת על סוגים שונים של תכנים.

יעל דיין: אתן לך דוגמא לא שייכת לרשות בכלל.

יעל דיין: אני הגשתי הצעת חוק.

יעל דיין: יש לנו עוד כמה הצעות חוק שנתקלות בהתנגדות גדולה מאוד, ואין לי שום תקציב לעודד את הצעות החוק האלה.

יעל דיין: הצעת החוק נקראת "חוק שיווי זכויות לנשים, 1999".

יעל דיין: כל סעיף בחוק הזה, וכולו יחד, הוא התמצית של התמצית הברורה ביותר במעמד האישה, בשיוויון, בקידום, באפליה מתקנת.

יעל דיין: כל סעיף שלו וכל פסיק שבו, כשתדפיסי אותו, תראי שזה כמו חוק יסוד.

אורלי ביטי: במהות זה חוק יסוד.

יעל דיין: בניסוח הוא חוק יסוד.

יעל דיין: בשבוע הבא אני צריכה להביא את זה להצבעה, כדי להחיל על זה רציפות.

יעל דיין: זה עבר בקריאה ראשונה, היתה על זה הצעת אי אמון.

יעל דיין: קיבלתי פנייה מגורמים שונים בממשלה להקפיא או לעזוב את החוק הזה, או לחוקק שמינית ממנו.

יעל דיין: אם מפילים את החוק הזה עכשיו, ופועלים בניגוד לרוב שיש לו בכנסת, בצורה זדונית, אז גם אם תשימי מיליון שקל על פרסום מעמד האישה, זרקת אותה.

יעל דיין: אם לא נוגעים בנקודות האמיתיות, לא נגענו בכלום.

יעל דיין: אני אומרת את זה בכאב לב, כי הדברים הם לא רק ברשות, אלא בכל מקום שאנחנו נכנסים לתוכו.

יעל דיין: הרי לא יכול להיות שנסבול את פערי השכר.

יעל דיין: אני לא מדברת על עשרים נשים חרדיות שתלמדנה להקליד.

יעל דיין: בסדר, זה מבורך.

יעל דיין: פערי שכר ומינויים בשירות הממשלתי - בשביל זה אנחנו חשבנו שאנחנו מקימים את הרשות.

יעל דיין: מינויים בכל מקום שאפשר על פי חוק ועל פי נוהג, וליצור נורמה אחרת.

נעמי לירן: בנושא של מינויים - הרשות עשתה ועושה בנושא מינויי נשים בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות.

נעמי לירן: אנחנו פנינו לשרים, בממשלה הקודמת והנוכחית, זו היתה היוזמה של השופט בן-דרור, ופנינו לכל משרד ממשלתי לחייב אותו להקים מאגר שמות של נשים, שיהיו עם הכישורים הנכונים להתמנות כדירקטוריות בחברות ממשלתיות.

רבקה שקד: אנחנו העברנו עשרות שמות כבר לפני שנתיים לאמונה אלון.

נעמי לירן: לא דיברנו על שמות.

נעמי לירן: מינהלת הרשות החליטה לא להקים מאגר משלה, אלא הפנייה היא לכל משרד ממשלתי, שיקים את המאגר עצמו.

נעמי לירן: נכון לעכשיו קיבלנו תשובות מעשרה משרדי ממשלה, שהם אכן מקימים מאגרים כאלה אצלם.

נעמי לירן: אנחנו בקשר שוטף עם השופט בן דרור והשופט רביבי.

נעמי לירן: אם יש למישהי המלצה על דרך אחרת שהרשות יכולה לגרום למינויים יותר משמעותיים במספרים, בנושא של דירקטוריות בחברות ממשלתיות או ציבוריות, אנחנו פתוחות לשמוע.

יעל דיין: צריך הנחיה ברורה של ראש הממשלה לשרים שלו.

יעל דיין: אין דרך אחרת.

נעמי לירן: לגבי נושא השיוויון בשכר, בתוכנית העבודה שלנו זה היה הנושא שרצינו אותו כמוביל בשנת 1999.

נעמי לירן: לקחנו את הרעיון מיועצת משפטית במשרד העבודה והרווחה, עו"ד דלית רנרט, לקחת את היחידה של אכיפת חוקי עבודה שקודם הוזכרה פה, ושהם ייכנסו לבדוק במקומות עבודה, האם הסעיפים שנוגעים לעבודת נשים, מיושמים באותו מקום עבודה.

נעמי לירן: יש לנו דוגמא מעשית מחברה ממשלתית אחת שהנושא בוצע בה, וזה גרם לזעזוע קשה מאוד גם ליושב ראש, גם למנכ"ל, להנהלה ולכל צוות העובדים.

נעמי לירן: זאת הדרך שאנחנו חושבות ללכת אליה.

נעמי לירן: אנחנו סיכמנו את זה עם היחידה לאכיפת חוקי עבודה במשרד העבודה והרווחה.

נעמי לירן: גם לזה בזמנו הקצינו כסף, אבל רצינו לממן את ההדרכה של המפקחים או המבקרים.

נעמי לירן: היחידה לאכיפת חוקי עבודה לקחה על עצמה את מימון ההדרכה הזאת.

נעמי לירן: אנחנו עובדות בשיתוף פעולה עם האגודה לזכויות האזרח בתוכנית הזאת.

נעמי לירן: כרגע אנחנו בבניית השאלון שיצויידו בו החוקרות והחוקרים.

יעל דיין: כמה חוקרות וחוקרים יש שנתנו לכם ללא תשלום?

נעמי לירן: קבועה לנו ישיבה עם היחידה לאכיפת חוקי עבודה בעניין מקומות העבודה שאנחנו מזהות אותן, שקיים חשש סביר שיש שם אפליה בשכר ומינוי נשים.

נעמי לירן: אם נעשה את ההליך הזה, יש גם סיכוי סביר שהמצב ישונה, שלא תהיה לנו בסוף התהליך תשובה: אבל הנציבות לא מרשה לנו תקנים והעלאת השכר.

נעמי לירן: כלומר, כשאת נכנסת למקום עבודה לבדוק אותו, רצוי מאוד שגם בסוף הדרך תדעי שאם יימצאו בו הפערים, הוא יהיה מסוגל מבחינת היכולת הכספית והחוקית שלו לתקן את הפער הקיים.

יעל דיין: אני מציעה שתקחו 200 אלף שקל ותתקצבו אותם לנושא של פערי שכר, ולא לקבל נדבות מאף אחד, כי אלה גופים עם ניגוד אינטרסים.

יעל דיין: למשרד העבודה והרווחה אין עניין להפעיל פיקוח על עצמו בעניין פערי שכר.