הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 185, 2002-05-27 10:10

אמנון רובינשטיין: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אמנון רובינשטיין: הנושא שלנו הוא נציגים כלכליים בחו"ל, דוח 52א' של מבקר המדינה.

אמנון רובינשטיין: בעצם זו ישיבת מעקב - אנחנו ביקשנו שיקרה משהו, שתהיה איזה יוזמה.

אמנון רובינשטיין: הובטח לנו שתהיה גם החלטה של ועדת מנכ"לים וגם הפנינו בקשה לנציבות שירות המדינה, שנדמה לי שהתקיימה כבר.

אמנון רובינשטיין: ספרו לנו מה קורה - הרי היו לנו בקשות בישיבה הקודמת, וגם דיווחים.

רונית קן: שמי רונית קן, אני מנהלת מינהל סחר חוץ במשרד התעשייה והמסחר.

אמיר חייק: גברת רונית קן מנהלת מינהל סחר חוץ, חדשה בתפקידה, 4-5 חודשים, מתוכם 3 חודשים הייתה בחופשת לידה.

רונית קן: אני אתחיל בנושא הראשון שעמד לסדר היום בישיבה הקודמת, וזה הנושא של איטליה - רומא ומילנו.

רונית קן: לנו יש נציג מזה שנים שיושב במילנו - ישב בעבר בקונסוליה הכללית שישבה במילנו, ועם סגירתה, ומסיבות מקצועיות - מפני שצפון איטליה היא בעצם הלב התעשייתי של איטליה - קיבלנו החלטה בזמנו להשאיר את הנציג שלנו במילנו, שכרנו משרד - במקרה הוא נשאר לשבת באותם משרדים, אבל שיפצנו אותם, יחד עם נציג המכס, ואני חושבת שזה ב8- השנים האחרונות שיש נציג מסחרי של משרד התעשייה והמסחר שיושב במילנו, במשרד עצמאי.

רונית קן: משרד החוץ מינה נציג כלכלי גם ברומא.

אמנון רובינשטיין: הייתה החלטה לסגור את זה.

רונית קן: נכון, הייתה החלטה בין המנכ"לים, כשלהחלטה היו כמה נקודות זמן, ונקודות הזמן היו כשיצא שגריר חדש, אחרי תקופת לימוד של 3 חודשים, הוא ייתן לשני המנכ"לים את המלצתו לגבי הנושא של נספח מסחרי ואנשים ברומא.

רונית קן: משרד החוץ החליט מסיבותיו, כמעט בהתרעה של יום - קיבל חוות דעת קצרה של השגריר שאמרה שיש צורך בדיפלומט מקצועי ברומא, ועל כן קיבל החלטה לפרסם את התפקיד וגם מינה לו אדם.

רונית קן: בעצם היום אנחנו במצב שיש כפילות בין רומא ומילנו.

רונית קן: זאת אומרת, מילנו מטפל בנושאים מסחריים - בגדול אנחנו חושבים שזה מצב לא בריא - זה מצב לא בריא מבנית וזה מצב לא בריא תקציבית.

רונית קן: זה לא בריא תקציבית מפני שזה מיותר.

רונית קן: אנחנו חושבים שמדינה כמו איטליה יכול לרכז את הפעילות בה בן אדם אחד.

רונית קן: אנחנו לא רואים שיש הבדל אם נספחים ישראליים יכולים לשבת כדיפלומטים לכל דבר בשגרירויות ונציגויות בכל העולם, ההגדרה של דיפלומט מקצועי לא ברורה לנו, כי הם דיפלומטים לכל דבר ועניין, עם התמחות מקצועית בנושאי מסחר וכלכלה.

רונית קן: כפל התפקידים הוא מיותר וגם יוצר תמיד בסיס - בטח במקרה הזה - לאיזה שהם חיכוכים אישיים, שהם לגופו של אדם ולא לגופו של עניין, אבל הם כמעט מובנים לכפל: מי מדבר עם התעשייה, מי מדבר עם הגורמים הממשלתיים, מתי מדברים עם התעשייה ומתי מדברים עם הגורמים הממשלתיים.

רונית קן: לנו הייתה איזה שהיא תכנית כללית, במסגרת הסיכום שהיה בין המנכ"לים, והיא לסיים את עבודת המשרד במילנו, להוציא עם סיום התפקיד של האיש במילנו, להוציא את התפקיד למכרז, כמקובל במשרד התעשייה והמסחר, ולמנות מעתה נציג של משרד התעשייה והמסחר ברומא - שישב ברומא, תחת השגרירות, ויכסה את כל איטליה.

רונית קן: קיבלנו את חוות דעת משרד החוץ שיש עדיפות לכך שאיש ישב ברומא, וגם חשבנו שזאת תהיה רציונליזציה מבחינת מינוי התפקידים.

רונית קן: הייתה חליפת דברים בנושא בין המנכ"לים ואנחנו עדיין חושבים שהפתרון שהצענו הוא הפתרון הנכון, זה הדבר שהתחייבנו לו.

נסים בן שטרית: מכיוון שיש לי זיכרון היסטורי, אני חושב שמשרד התעשייה והמסחר לא היה מעלה את הנושא של איחוד שתי המשרות אילולא הייתה בעיה עם הנספח במילנו.

נסים בן שטרית: זה מתחיל ונגמר באיוש מקצועי, זה מתחיל ונגמר ביחסי אנוש וזה מתחיל ונגמר ברצון לפנות את האיש מהמקום.

נסים בן שטרית: אילולא האיש הזה היה בעייתי - ואפילו אם משרד התעשייה והמסחר לא יודו - אני חושב שמילנו היום הייתה נשארת על כנה.

נסים בן שטרית: מה הבעיה?

נסים בן שטרית: הבעיה היא איוש התפקיד.

נסים בן שטרית: בסיכום שהיה בין שני המנכ"לים, סוכם ששגריר ישראל המיועד לרומא ימליץ את המלצותיו.

אמנון רובינשטיין: מי השגריר?

נסים בן שטרית: מר אהוד גול - ימליץ את המלצותיו ועל פי ההמלצות שלו אנחנו נפעל.

נסים בן שטרית: השגריר ברומא המליץ להשאיר את התפקיד ברומא על כנו ולהשאיר את מילנו על כנה - זו הייתה ההמלצה.

נסים בן שטרית: את מי מינינו?

נסים בן שטרית: מינינו בחור בוגר תואר שני במינהל עסקים, בוגר קורס נספחים כלכליים של משרד התעשייה והמסחר - כלומר, זה לא מינוי לא מקצועי.

נסים בן שטרית: הבעיה היא איזה משרד ממנה.

נסים בן שטרית: ואנחנו הרי עובדים בשביל אותה מדינה.

אמנון רובינשטיין: בזה אני לא בטוח.

נסים בן שטרית: אני מקווה שאנחנו עובדים בשביל אותה מדינה.

נסים בן שטרית: אז מינינו את האיש הכי טוב שיש לנו מתחת ליד, כולל זה שהוא בוגר קורס נספחים כלכליים של משרד התעשייה והמסחר, אז גם על זה יוצא הקצף.

אמנון רובינשטיין: אבל למה צריך שניים באיטליה?

נסים בן שטרית: לא צריך - אני אומר, כל מה שצריך לעשות זה לסגור - ומזמן - את מילנו, לקחת את המשרה הזאת ולהציב אותה - אנחנו לא מבטלים את המשרה הזאת - להציב אותה במדינה אחרת שזקוקה לנספח כלכלי, או לנספח מסחרי, או כל דבר אחר, ושזה יהיה איש משרד התעשייה והמסחר - זה כל מה שאנחנו אומרים.

אמיר חייק: כנראה שאחרי השריפה בפריס כמה דברים נשמטו מזכרונך, אז תן לי לחדד יותר בבקשה.

אמיר חייק: ראשית היה סיכום בין המנכ"לים - ד"ר אלון ליאל שהיה מנכ"ל משרד החוץ, וד"ר ראובן חורש שהיה מנכ"ל משרד התעשייה - שניהם דוקטורים, הגיעו לסיכום יפה, והסיכום ביניהם היה על סגירת המשרד של משרד החוץ ברומא, העברת נציג משרד התעשייה והמסחר ממילנו לרומא, ופעילות של נציג כלכלי אחד באיטליה, איש משרד התעשייה והמסחר.

אמיר חייק: אמת או לא?

נסים בן שטרית: עד כאן זה נכון.

אמנון רובינשטיין: הוא אומר שזה איש משרד התעשייה והמסחר, שמונה על ידי משרד החוץ.

אמיר חייק: רק רגע, זה מה שהיה הסיכום בין המנכ"לים הקודמים.

אמיר חייק: משרד החוץ לא עמד בסיכום הזה, ואיך זה בא לידי ביטוי?

אמיר חייק: הוא פרסם מכרז למשרה חדשה ברומא.

אמיר חייק: פניתי למנכ"ל משרד החוץ, ואז הייתה ישיבה נוספת, והסיבה שהעליתם הייתה שוועד העובדים של משרד החוץ מתנגד ולכן אנחנו לא מסוגלים לעמוד בסיכום, למרות שהיה סיכום, ואז הוחלט שהשגריר יצא לרומא ויראו מה קורה.

אמיר חייק: הייתה כוונה לפרסם מכרז - תכף אני אגיד לך למה אני אומר הייתה כוונה.

אמיר חייק: מר אהוד גול יצא כשגריר לרומא.

אמיר חייק: לא מלאו 3 חודשים לשהות של מר אהוד גול שם, מר אהוד גול לא הוציא המלצה בכתב ולא קרה שום דבר.

אמיר חייק: איש לא קרא לנו, לא עדכן אותנו ולא שום דבר, ומשרד החוץ פרסם מכרז לתפקיד ברומא, בהתעלמות שניה מהסיכום בין המשרדים.

אמנון רובינשטיין: הוא אומר שמר אהוד גול כן אמר.

אמיר חייק: לא, מר אהוד גול לא אמר מילה.

אמיר חייק: אולי אמר לכם - הסיכום היה שהוא יוציא המלצה בכתב מה קורה.

אמנון רובינשטיין: האם הוא הוציא משהו בכתב?

נסים בן שטרית: כן.

אמיר חייק: מתי?

נסים בן שטרית: הוא הוציא אלינו.

אמיר חייק: בסדר, היה סיכום בין המשרדים - הוא מוציא אליהם.

אמנון רובינשטיין: אז אולי תשלח לו העתק של זה לפחות.

רחל רועי: כתוב שם: דיפלומט מקצועי, לא כתוב שם שום רציו נוסף.

נסים בן שטרית: הנה, היא כבר אומרת לך שיש בכתב.

רחל רועי: דיפלומט מקצועי - שתי מילים שגברת רונית קן אמרה.

אמיר חייק: סליחה, עוד רגע.

אמיר חייק: תראו, כל ההתלקחות באיטליה קרתה בגלל בעיה ביחסים - יחסי אנוש - בין נציג משרד התעשייה והמסחר לנציגי משרד החוץ באיטליה.

אמיר חייק: אמרתי לכם, אני לא אעמוד פה בוועדה ואגן על האיש שלי, כמו שאני מניח שאתה לא תעמוד פה ותגן על אנשים שלך, כי זה לא העניין.

אמנון רובינשטיין: הם התחלפו בינתיים.

אמיר חייק: לא, רק אחד התחלף.

אמיר חייק: מי התחלף?

אמיר חייק: יתחלף עוד מעט, בקיץ.

אמיר חייק: עוד לא התחלף.

אמיר חייק: התחלף רק שגריר בינתיים.

אמיר חייק: השאלה אם מקצועית יש מקום לשני נספחים באיטליה - לדעתי יש מקום לשני נספחים באיטליה, אבל במצוקת התקציב שיש לנו היום, מן הראוי שבאיטליה יהיה אחד ונפתח במקום אחר.

אמיר חייק: במצב שבו הכל טוב ואין בעיות תקציב, איטליה מדינה שמצריכה ומצדיקה ריכוז מאמץ כלכלי בתחום הזה.

אמנון רובינשטיין: מה היקף המסחר עם איטליה כעת?

רונית קן: 1.8 מיליארד דולר בערך.

אמנון רובינשטיין: זה עלה מאד.

אמיר חייק: הרבה יבוא של מכונות ורכבים ודברים כאלה מאיטליה בעיקר.

אמנון רובינשטיין: כמה יצוא ישראלי לאיטליה?

רונית קן: אני צריכה לבדוק, אני לא זוכרת.

רונית קן: הפרש של בערך 40%.

אמנון רובינשטיין: גם כן עלה מאד.

אמנון רובינשטיין: שמתי לב, ראיתי בנתונים שזה עלה בשנים האחרונות.

רונית קן: בייחוד בתחומי הי-טק.

אמיר חייק: מכיוון שאין הצדקה לשים שני נציגים באיטליה, מבחינה תקציבית, צריך שיהיה נציג אחד, ואנחנו טוענים שמשרד החוץ צריך לקיים את ההבטחה שלו, זה הכל.

אמיר חייק: הנציג שלנו מסיים שם בעוד שנה, נציג משרד החוץ מסיים השנה.

אמיר חייק: זאת אומרת, אני אומר כאן לוועדה, והיה ומשרד החוץ יעמוד על דעתו להשאיר את נציגו ברומא, משרד התעשייה והמסחר - כמה שזה יישמע לכם מוזר - לא יוציא מכרז במילנו בשנה הבאה, אלא יוציא מכרז למקום אחר, וימשוך את נציגו מאיטליה.

אמיר חייק: אנחנו לא נעמוד על הרגליים האחוריות.

אמיר חייק: אנחנו לא יכולים עכשיו להחזיר את הנציג שלנו, כי יש עוד שנה, אבל אני מוחה על צורת העבודה של משרד החוץ בעניין הזה, על צורת ההפרה של הסכמים בין המשרדים בעניין הזה, אבל יחד עם זאת, אני חושב שבמקרה הזה אנחנו ניקח צעד אחד אחורה, ובשנה הבאה לא נפרסם מכרז למילנו.

אמיר חייק: אנחנו נעביר את הנציג שלנו למדינה אחרת שבה אין לנו נציג, או למקום שאנחנו חושבים שהוא יכול לשרת אותנו טוב יותר, במקום להתעקש על שני נציגים, בשביל להראות שהמשרד שלנו יותר חזק או לא יותר חזק.

אמנון רובינשטיין: אתה רוצה לומר משהו?

אריה דודזון: תהייה אחת יש לנו - האם לגבי משרד התעשייה והמסחר, הריגול והיקף היחסים הכלכליים עם איטליה מצדיקים שני נציגים?

אריה דודזון: דומני שיש באירופה מדינות שהסחר איתם

אמנון רובינשטיין: לא, הוא אמר את זה.

אמיר חייק: אם היה תקציב לא מוגבל - תראה, בארצות הברית יש לנו 4 נציגים.

אמיר חייק: אנחנו שואלים את עצמנו איפה עדיף נציג, ביוסטון או ברומניה?

אמיר חייק: ביוסטון או בפולין?

אמיר חייק: זה לא כל כך CLEAR CUT, אלה דברים שמאד משתלבים אחד בשני גם בהחלטות שלנו, גם החלטות שקשורות למשרד החוץ.

אמיר חייק: דרך אגב, אני חוזר מישיבה של צוות חשיבה של משרד החוץ בנושא איך ייראה המשרד ואיך ייראה משרד התעשייה בשנת 2010, ורוב הדיון התמקד שם בצורך לאחד פונקציות בין המשרדים, אבל לא תחת משרד זה או תחת משרד אחר, אלא יכול להיות שיהיה מצב שבתוך 4-5 שנים יהיה צורך להקים משרד לסחר חוץ.

אמנון רובינשטיין: הצענו את זה, הצענו רשות לסחר חוץ.

אמיר חייק: אז היום הקליט אותי משרד החוץ אומר את זה.

אמנון רובינשטיין: אני גם הוספתי בישיבה הקודמת שמניסיוני איגום משאבים עוזר.

אמיר חייק: תראה, בסופו של דבר יש בעיה אישית באיטליה, זה נכון.

אמיר חייק: בסופו של דבר ברוב הנציגויות, רובן המכריע, יש עבודה יוצאת מן הכלל, משותפת של נספח ושגריר ואין שום בעיה בנושא הזה.

אמיר חייק: גברת רונית קן חזרה עכשיו משליחות בלונדון - הייתה לך בעיה עם השגריר?

אמיר חייק: עם מי מהם?

אמיר חייק: גברת רחל רועי, בספרד הייתה לך בעיה עם השגריר?

רונית קן: אני חושבת שאנחנו יכולים להגיד שב99%- מהמקרים אין בעיה.

אמנון רובינשטיין: הוא אמר, חוץ מאיטליה.

רונית קן: אני חושבת שהבעיות שיש לנו הן שוליות ביותר, הן פרסונליות לחלוטין, ואני חושבת שבמקרה הספציפי הזה, מעבר לבעיות הפרסונליות, יש כאן באמת בעיה מובנה של כפל, וכפל יוצר בעיות, כי יש אנשים אמביציוזיים, שרוצים לעשות עבודה.

אמנון רובינשטיין: ברור שכפל תפקידים יוצר בעיה.

אמנון רובינשטיין: התפקיד שלך עזר ליצוא הישראלי לבריטניה?

אמנון רובינשטיין: כמובן, איזה שאלה.

אמיר חייק: אני אגיד לך מה, היא כל כך הפריעה שנאלצנו להחזיר אותה לארץ ולתת לה קידום.

אמנון רובינשטיין: אני שואל באמת, בימינו, כשיש כל כך הרבה אמצעי תקשורת, מה צריך?

רונית קן: שאלה פילוסופית.

רונית קן: אחד הדברים - ומר אמיר חייק ציין את זה בישיבה שהייתה במשרד החוץ, הוא אמר אינטרנט ותקשורת ומקורות מידע זה דבר מדהים היום, ושום דבר לא מחליף את הקשר האישי.

רונית קן: אני חושב שזה נכון על שגרירויות בכלל, או על תפקידי הדיפלומט בכלל ועל תפקיד הנספח המסחרי בפרט.

רונית קן: נספח בונה רשת קשרים שאותה הוא מעמיד לרשות התעשייה.

רונית קן: זאת רשת קשרים אישית מאד עניפה, מאד מעמיקה, שהוא רותם אותה למטרות ספציפיות.

רונית קן: הוא מזהה פוטנציאל, הוא מנתח אותו, הוא לא משאיר באופן בלעדי את הכל לאקראיות הפעילות של החברה הבודדת.

רונית קן: הוא בונה תשתית ממלכתית, ואת התשתית הזאת הוא מעמיד לרשות התעשייה, בכל מיני רמות.

רונית קן: לתשתית הקשרים האישית - כמו שלשגריר יש את הקשרים האישיים שלו, ליועץ מדיני יש את הקשרים האישיים שלו, גם לנספח המסחרי יש את הקשרים האישיים שלו - ברמה הממשלתית, ברמת הארגונים הכלכליים וברמת התעשייה.

רונית קן: ואת היכולת הזאת להביא את הנושאים של כלכלת ישראל והפוטנציאל שבתעשייה הישראלית לידיעת הגורמים הרלוונטיים בקשר אישי, אין תחליף לשום דבר אחד.

רונית קן: אני חושבת שבעשור האחרון ראינו מעורבות של חברות רב-לאומיות, כניסה של קרנות הון-סיכון ומשקיעים זרים, פתיחת מפעלים, רכישת ידע, וסחר רב מדינתי מישראל, שאני חושבת שהתשתית ארוכת השנים שהנחנו ושאנחנו ממשיכים להניח, היא זאת שמשרתת לאורך זמן את התעשייה.

רונית קן: זה לא אומר שהחברות כולן נזקקות לשירותי הנספח, או לשירותי השגרירות, אבל העבודה המשולבת הזאת שבין פעילות משרד החוץ ובין פעילות משרד התעשייה והמסחר, יוצרת תשתית לאורך זמן.

אמנון רובינשטיין: מה היצוא הישראלי לבריטניה היום?

רונית קן: 2 מיליארד לירות שטרלינג, 3.2 מיליארד דולר.

אמנון רובינשטיין: הודו יהיה בקרוב ככה.

אמיר חייק: הודו, סין.

אמנון רובינשטיין: סין לא.

אמנון רובינשטיין: סין נמוך מאד.

אמיר חייק: יהיה תוך 10 שנים.

אמנון רובינשטיין: הודו תהיה 3 מיליארד.

רונית קן: אפשר לתת הרבה מאד דוגמאות איפה אנחנו חושבים שיש לנספח יתרון יחסי ומה הערך המוסף שהוא נותן מבחינת התעשייה והיצוא הישראלי - ואני אתן דוגמה - אחד הפרויקטים שעסקנו בהם יחד עם מכון היצוא, כששירתתי בלונדון, היה עבודה מול בריטיש טלקום, כשבריטיש טלקום ארגון שיודע להתעסק במידע, והוא ידע להגיד שהוא שמע שבישראל יש טכנולוגיה מעניינת.

רונית קן: אבל עשינו אירוע בתוך בריטיש טלקום, פעם ראשונה שהחברה הזאת פתחה את שעריה ואירחה מדינה אחת, קבוצה של חברות - היו אז 18 חברות - ליום פגישות בתוך בריטיש טלקום, עם ההנהלה הבכירה ביותר בתחום פיתוח טכנולוגי בבריטיש טלקום.

רונית קן: אחר כך בריטיש טלקום התחילה לקנות טכנולוגיה ישראלית - אם היא קנתה בדיוק את אותן חברות או לא, זה לא רלוונטי מבחינתנו, כי הנחנו תשתית של ידע בתוך ארגון.

רונית קן: אחר כך נציגי בריטיש טלקום באו לסיור שארגן אז יחד איתנו מכון היצוא, זרוע השקעות בהון-סיכון של בריטיש טלקום באה לראות באיזה קרנות הון-סיכון ישראליות היא יכולה להשקיע.

רונית קן: אלה יחסים שאתה מניח אותם לאורך זמן.

רונית קן: אולי הם היו מגיעים אחרי 5-6 שנים, אולי אחרי 5-6 שנים היו נכנסים למצוקה שבה אנחנו נמצאים היום, והיינו יורדים מהמפה.

רונית קן: היום אנחנו נמצאים על המפה, למרות הקשיים המדיניים ולמרות הקשיים הביטחוניים במדינת ישראל.

רונית קן: אני חושבת שאם מישהו לא היה פותח את הדלת הזאת - והקולגות שלנו פותחים אותה בכל העולם במקומות כאלה ואחרים - זה לא היה קורה.

אמנון רובינשטיין: כמובן שבתקופה כזאת זה לא עוזר.

רונית קן: אז בתקופה כזאת אתה עושה התאמות אחרות.

רונית קן: בתקופה כזאת אתה מתעסק הרבה מאד בהנחת תשתית בהסברה כלכלית, אתה הולך יד ביד עם הגורמים המדיניים להסביר, אתה הולך יד ביד עם הגורמים הכלכליים להסביר את החלק של הסברה כלכלית, שהיום צמודה להסברה מדינית - מה שפעם לא עשינו - אתה מוריד מהפרק את הנושא של השקעות זרות בישראל, כי הוא פחות רלוונטי, ואתה מטפל שוב בתשתית, מפני שאם יש בעיות במכסים האירופאיים בנושא של גביית פקדונות על יצוא מהשטחים, שפתאום נעשה גביית פקדונות מכלל התעשייה, אז אתה מטפל בזה בצורה תשתיתית.

אמנון רובינשטיין: זה ירד, נכון?

אמיר חייק: זה לא ירד.

אמיר חייק: אנחנו החלטנו שעדיף לנו לשתוק קצת בעניין הזה מאשר לעורר עוד דובים שלא התעוררו עדיין.

אמיר חייק: היה גם הנושא של המכסים - ייצור ישראלי מעבר לקו הירוק - היה גם דיון בין מספר שרים בנושא הזה - שר החוץ, שר האוצר, שרת התעשייה, שר החקלאות, ולא הייתה החלטה סופית איך לטפל בעניין הזה כרגע.

אמיר חייק: אחד השרים אפילו הציע שגם נראה להם ולא נקנה מהם סחורה,

אמנון רובינשטיין: הם יעמדו בזה.

אמנון רובינשטיין: מה סך הכל היצוא שלנו יהיה בשנת 2002?

אמנון רובינשטיין: יצוא סחורות.

אמיר חייק: ב2001- היה בסביבות 20 מיליארד, 17 מיליארד.

אמנון רובינשטיין: ועוד 10 מיליארד יצוא סמוי.

אמיר חייק: זה לא סמוי, זה שירותים.

אמיר חייק: אז הצפי הוא בסביבות 5% עלייה במקרה הטוב, וידענו שנים מאד מאד יפות.

אמיר חייק: זה תלוי במספר גורמים שלא כל כך קשורים בנו בכלכלה העולמית, ומה שקורה בנסדק, שזה מאד מאד רלוונטי.

אמיר חייק: הוא רלוונטי לא רק מבחינת הי-טק, הוא רלוונטי גם מבחינת הכנסה פנויה של משקי הבית במשקים אחרים, שמשפיעה על הרכישות שלהם בכל מיני דברים.

אמיר חייק: זה יכול להיות גם לבוש וגם דברים אחרים.

אמנון רובינשטיין: הכל.

אמיר חייק: נכון, ולכן זה מאד מאד חשוב.

אמיר חייק: בעיה אחרת שיש לנו היא בעיה בטחונית פה באזור.

אמיר חייק: תדעו לכם שלא מגיעים לכאן קניינים ולא מגיעים לכאן נציגים של חברות כמעט.

אמיר חייק: אתמול בערב פגשתי את הנשיא של חברת דבל קליק - חברת אינטרנט מאד גדולה ומוכרת, והוא אומר לי: נורא כף להיות פה, כאילו אני התייר היחיד.

אמיר חייק: כולם נותנים לי כל כך הרבה תשומת לב.

אמיר חייק: ישב איתנו מר יוסי ורדי והוא אמר לו: תשמע, המצב הגיע במלונות פה בארץ שהמלונות גונבים את המגבות מהתיירים ולא ההפך.

אמנון רובינשטיין: לסיכום בעניין איטליה - אנחנו רשמנו את ההודעה שלך, ולמרות זאת אני אשלח מכתב לשני השרים.

אמיר חייק: אני חושב שבנושא הזה אתה יכול לפתור את שרת התעשייה והמסחר מלקבל מכתב כזה, כי אנחנו פועלים לפי הסיכום בין המשרדים.

אמנון רובינשטיין: שני מכתבים שונים, לא זהים.

אמיר חייק: אם לא זהים, זה בסדר.

אמיר חייק: יש פה גם, כמו שציינתי, את המכתב של מר רן כהן שהיה קטליזטור.

אמיר חייק: מר רן כהן היה שר תעשייה באותה תקופה של הסיכום, לכן הוא מכיר אותו על בוריו.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לעבור לעניין הגדול, לעניין של הקמת הרשות לסחר חוץ - איפה זה עומד?

אמנון רובינשטיין: זה עומד בכלל?

אמיר חייק: זה לא עומד.

אמיר חייק: אנחנו היום, כמו שסיפרתי לוועדה - הוזמנתי לדבר בפני צוות חשיבה מאד רציני שהקים משרד החוץ, ואחד הנושאים שאני העליתי שם היום זה בראייה מה יהיה בשנת 2010 ולאן צריכים ללכת - אני מאמין קטן מאד במהפכות גדולות ומאמין גדול מאד במהפכות קטנות.

אמיר חייק: אני חושב שהדרך לאיחוד הפונקציות האלה, היא דרך שצריכה לעבור צעד צעד וללכת על בטוח בעניין הזה.

אמיר חייק: אחד הדברים שדיברנו עליהם היום למשל זה איחוד, כמה שאפשר, של הדרכות והכשרת נציגים, כשהם באים בתוך אותן מערכות.

אמיר חייק: זה אחד הדברים שצריך ללכת לכיוון שלו.

אמיר חייק: ואם לא איחוד טוטאלי, אז לפחות תכנית לימודים משולבת, או משותפת בחלק מהזמן, כי אותם אנשים בסוף מוצאים את עצמם משרתים בשגרירויות בעולם.

אמיר חייק: אני חושב שגם מבחינה אישית זה מאד עוזר אם מישהו היה איתך באותו קורס.

אמנון רובינשטיין: לדעתי צריך להיות קורס משותף.

אמיר חייק: זה נושא אחד שאפשר לעשות.

אמיר חייק: אחר כך גם בחשיבה על פרישת נספחויות בעולם - החשיבה צריכה להיות כלל מערכתית

אמנון רובינשטיין: ולפי אמות מידה אחידות.

אמיר חייק: אני לא יודע אם אמות מידה אחידות - משרד החוץ מסתכל על הדברים מנקודת מבט מדינית, משרד האוצר מסתכל מנקודת מבט תקציבית, אבל אני חשב שבעניין הזה, כשאנחנו חושבים איפה לשים נציג - ועשינו עבודה על זה בזמנו - אז אנחנו לוקחים גם היבטים מדיניים של אותה מדינה.

אמיר חייק: זה יכול להיות לפעמים חשוב, אין מה לעשות.

אמיר חייק: מבחינת נקודת מבט של משרד התעשייה והמסחר, זה יכול להיות מצב שאנחנו נותנים לזה משקל רק של 20%, משרד החוץ ייתן לזה משקל של 60%.

אמנון רובינשטיין: מר נסים בן שטרית, בוא נתחיל בקורס משותף של משרד החוץ ומשרד התעשייה והמסחר.

נסים בן שטרית: קורס הצוערים שלנו הוא בן 3 שנים.

נסים בן שטרית: אם משרד התעשייה והמסחר רוצה לצרף אלינו ל3- שנים את הצוערים שלו.

אמנון רובינשטיין: לא, מדובר בקורס מיוחד.

אמיר חייק: מר נסים בן שטרית, אתה ציני עכשיו.

נסים בן שטרית: אני לא ציני - קורס הצוערים שלנו הוא בן 3 שנים.

נסים בן שטרית: אני לא ציני, אני אומר את המציאות.

נסים בן שטרית: אנחנו משתפים את הצוערים שלנו בקורס תמ"ס - אני לא יודע מה אורך הזמן המדויק שלו, הוא בערך 3 חודשים?

אמיר חייק: 3 שנים גם.

אמיר חייק: תנו לי להסביר ולתרגם ברשותכם - יש לימודים עיוניים.

אמיר חייק: החברה יושבים ולומדים 3 חודשים.

נסים בן שטרית: אני יכול ללכת?

אמיר חייק: אלא אם כן אתה רוצה לדייק.

נסים בן שטרית: אני רק התחלתי את התשובה שלי - קורס הצוערים שלנו הוא בן 3 שנים.

נסים בן שטרית: בינתיים זה חד כיווני - אנחנו שלחנו לתמ"ס את הצוערים שלנו ללימודים עיוניים מידי פעם, תמ"ס עדיין לא שלח אף צוער שלו אלינו, לקורס המרוכז של ה3-4 חודשים אלינו.

נסים בן שטרית: עד עכשיו זו המציאות.

נסים בן שטרית: מבחינתנו, לנו עבודה כלכלית זה חלק מהעבודה של הדיפלומט בכל מקום בעולם.

נסים בן שטרית: 103 נציגויות בעולם, לא בכל מקום יש נציג תמ"ס, ולכן עובד משרד החוץ צריך לעשות גם את העבודה הכלכלית.

נסים בן שטרית: אנחנו, מבחינתנו, בתוך קורס הצוערים שלנו, יש גם קטע כלכלי.

נסים בן שטרית: תמיד אני רוצה לצרף לקורס תמ"ס צוער או שניים, אין לנו בעיה עם זה, ואני מקווה שתמ"ס ירצה לצרף אלינו צוער אחד או שניים, גם עם זה אין לי בעיה.

נסים בן שטרית: אני הצעתי את זה, דרך אגב, גם לצבא.

נסים בן שטרית: אני הצעתי את זה לאמ"ן ואמרתי להם שאנחנו מוכנים לקנות קצינים צעירים, חינם אין כסף, לא יעלה להם כלום, להצטרף לקורס הצוערים שלנו, ובעתיד, אם יהיו נספחים צבאיים, אז תהיה להם זווית ראייה גם של משרד החוץ.

רונית קן: אני רוצה לתת תיאור קטן לגבי תהליך הגיוס וההכשרה בתמ"ס, שאני חושבת שיבהיר כמה נקודות.

רונית קן: אנחנו מגייסים את העובדים שלנו לפי אותן אמות מידה שמגייס משרד החוץ, נותנים דגש על נושא של השכלה אקדמית כלכלית, עוברים את תהליך הגיוס דרך נציבות שירות המדינה, ממיינים אותם באותם שלבי מיון של נציבות שירות המדינה, עושים להם קורס במשך 3 חודשים, מרוכז, בתנאי פנימייה, כשתוכנית הקורס מאד מגוונת, אבל נותנת פוקוס מאד מקצועי לנושאים הכלכליים, מפני שאלה הם הנושאים שהם יצטרכו, ומניחים תשתית מבחינת הידע ההשכלתי שלהם בנושאים הכלכליים הבין לאומיים ובנושאים המאקרו-כלכליים של מדינת ישראל.

רונית קן: במקביל, בתוך הקורס קיימים תכני הסברה כלליים, שהם תכני משרד החוץ, ואנחנו נעזרים בצורה אינטנסיבית באנשי משרד החוץ, במסגרת התכנים האלה, שזה נושאים של הסברה, הסברה כלכלית, נושאים של דיפלומטיה כללית ועוד.

רונית קן: לאחר מכן האנשים האלה נקלטים במשרד, בעיקר במינהל סחר חוץ, ועוברים תהליך הכשרה של בין 2.5-3 שנים בתוך מינהל סחר חוץ, כשהם עובדים על נושא הסחר הבינלאומי ועובדים בהכרה מעמיקה מאד של התעשייה הישראלית והארגונים הכלכליים שפועלים במדינת ישראל ומחוץ לה.

רונית קן: זה תהליך ההכשרה שלנו, הוא לא פחות מקצועי והוא יותר ממוקד לאותה נגזרת שאנשים שלנו צריכים לעשות במסגרת העבודה שלהם אחר כך בחוץ לארץ.

רונית קן: אני חושבת שהיום להגיד "דיפלומט מקצועי", זאת אמירה שיש מאחוריה משהו מאד כללי.

רונית קן: דיפלומט מקצועי הוא איש עם איזה שהן יכולות בינלאומיות, עם יכולת תקשורת, עם כושר הסברה ועם כושר העמקה, ואחר כך הוא צריך להתמחות בנושאים ספציפיים - וזה בדיוק מה שאנחנו עושים.

רונית קן: אנחנו שמחים לקבל את אנשי משרד החוץ לתוך המערכת הזאת, מתוך הבנה שגם אנשי משרד החוץ, במקומות שבהם אין נספח מסחרי, נספח תמ"ס, נדרשים לעבוד יחד איתנו - והם עובדים הרבה פעמים מול המטה בארץ

אמנון רובינשטיין: אבל למה שלא יהיה קורס משותף?

אמנון רובינשטיין: אני לא מבין.

רונית קן: מפני שהקורס שלנו מתעסק, במשך 3 חודשים, 80% מהזמן, בנושאים הכלכליים.

רונית קן: אם אלה הנושאים שמשרד החוץ רוצה לכסות אותם.

אמיר חייק: אדוני יושב ראש הוועדה, אם אתה מגדיר קורס כפי שהגדיר אותו סמנכ"ל משרד החוץ, אז אין סיבה לקורס משותף.

אמיר חייק: אם אתה מגדיר קורס משך 3 חודשים, אז לדעתי יש מקום לאחידות כמה שיותר גדולה בנושא הזה.

אמנון רובינשטיין: לא.

אמנון רובינשטיין: כל ה3- שנים למה לא יכול להיות ביחד?

אמיר חייק: כל ה3- שנים לא, כי יש התמחויות מכל מיני סוגים.

אמיר חייק: לאנשי משרד החוץ עושים התמחויות - מר נסים בן שטרית יכול לפרט טוב ממני על רמות ההתמחויות וצורות ההתמחויות של משרד החוץ, הרי לא כולם הולכים באותו מסלול במשרד החוץ.

אמיר חייק: יש שם ניואנסים.

נסים בן שטרית: אני אגיד ככה - אחרי כמה זמן אתם שולחים את הצוערים שלכם לחוץ לארץ?

רונית קן: מינימום שנתיים.

רונית קן: לפני שנתיים הוא לא יכול לצאת לחוץ לארץ.

נסים בן שטרית: קורס הצוערים של משרד החוץ מקיף, חוץ מהנושא הכלכלי, את נושא ההסברה בעולם, וזה מרכיב מאד חשוב, הנושא המדיני, שזה מרכיב מאד חשוב.

אמנון רובינשטיין: את זה כולם צריכים.

נסים בן שטרית: קשה מאד לרכז לתוך תחום של 3 חודשים את כל המרכיבים האלה, מבלי שאנחנו נפגע באיכות ובכמות.

אמנון רובינשטיין: לא 3 חודשים, 3 שנים אני מתכוון.

נסים בן שטרית: אבל 3 שנים זה התמחות.

נסים בן שטרית: הצוער אצלנו לא מקבל קביעות למשרד החוץ.

נסים בן שטרית: קורס הצוערים שלנו מתוחם ל3- שנים.

נסים בן שטרית: הצוער לא נקלט למשרד החוץ כעובד קבוע עד אחרי שהוא מסיים את 3 השנים שלו, אני לא יודע איך זה במשרד התעשייה והמסחר.

רונית קן: שנתיים.

נסים בן שטרית: בסדר.

נסים בן שטרית: אז הנה ההבדל בינינו - אנחנו משך 3 שנים לא נותנים קביעות לאיש.

נסים בן שטרית: בתוך ה3- שנים האלה האיש עובר סבבים בתוך האגפים השונים.

נסים בן שטרית: הוא עובר מאגף מדיני לאגף הסברתי לאגף כלכלי לאגף תרבותי - זה חלק מהקורס שלו.

נסים בן שטרית: הרי אני לא יכול לתת לו 3 שנים לימודים פרונטליים עיוניים, אז אחרי הלימודים העיוניים הוא נכנס לסבבים.

אמנון רובינשטיין: ההיגיון אומר שיהיה שנתיים לכולם ואחר כך שנה התמחות.

אמנון רובינשטיין: אדוני נציב שירות המדינה, קודם כל לגבי עניין של עובדי קרובים ואחר כך לגבי העניין הזה של הקורס המשותף, אם יש לך עמדה.

שמואל הולנדר: לגבי הקורס המשותף אין לי עמדה, אני לא בדקתי את העניין.

שמואל הולנדר: לגבי העסקת קרובים - אולי מילה אחת באופן כללי על כל הנושא של פרישת הנציבויות ברשותך - יש החלטת ממשלה שדיברה על הקמת צוות בין-משרדי ברשות מנכ"ל משרד החוץ, בהשתתפות מנכ"לים של כמה משרדים.

שמואל הולנדר: משום מה, אין לי הסבר למה, נציבות שירות המדינה לא שותפה בכלל בצוות הזה, לכן אני גם לא יודע אם בכלל הוא הוקם, אם הוא פועל, מה קורה.

אמנון רובינשטיין: הוא לא פועל, נכון?

נסים בן שטרית: לא, הוא הוקם ויש נייר שאנשים צריכים לתקן את התיקונים האחרונים.

אמנון רובינשטיין: אבל לא קיבלנו החלטות.

אמנון רובינשטיין: ביקשנו החלטות ולא קיבלנו.

נסים בן שטרית: יש נייר.

אמנון רובינשטיין: יש טיוטה.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה בגדר הצעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת הממשלה הקציבה זמן, 4 חודשים.

אמנון רובינשטיין: 4 חודשים, קרי 4 שנים במקרה הטוב.

אמנון רובינשטיין: אני אבקש ממך להעביר את זה אלי ברגע שזה יהיה מסמך.

שמואל הולנדר: לגבי העסקת קרובי משפחה - אני בדיוק חזרתי אתמול בערב מניו-יורק ווושינגטון.

שמואל הולנדר: הייתי מסיבות רבות, אבל אחד הנושאים שבדקתי בין השאר, ודיברתי עם הרבה אנשים, וגם בארץ, זה נושא העסקת קרובי משפחה בחו"ל.

שמואל הולנדר: זה נושא מאד מורכב, מאד מסובך, מאד רגיש, שבסך הכל אני יכול לומר שהוא כורח המציאות.

שמואל הולנדר: כלומר, בשום פנים ואופן אי אפשר לומר שצריך לאסור את הדבר, להפך, הדבר הזה הוא חיוני והכרחי משורה ארוכה של סיבות.

אמנון רובינשטיין: בעיקר במקומות קטנים, לא?

שמואל הולנדר: לא רק.

שמואל הולנדר: במקומות גדולים הבעיה היא פחות גדולה, כיוון שאפשר ליצור את אותו ריחוק נדרש.

שמואל הולנדר: במקומות קטנים, מצד אחד מאד מאד חשוב להעסיק, אחרת זה מתכונת לפיצוצים וגירושין וכל מיני דברים מאד קשים.

שמואל הולנדר: מצד אחר, יש את הבעיה הזו שקשה ליצור את הריחוק, כי כל הנציגות היא מאד מאד קטנה.

שמואל הולנדר: זה מאד קשה.

שמואל הולנדר: אבל גם בנציגויות קצת יותר גדולות, עדיין זה קשה, וצריך למצוא כמובן, כמו שאנחנו המשפטנים נוהגים לומר, את האיזון הנכון.

שמואל הולנדר: אני בעניין הזה אמשיך במגעים עם משרד החוץ ואני מאמין שבסופו של דבר אנחנו נגבש כללים.

אמנון רובינשטיין: תביא את זה לידיעתנו, בבקשה.

שמואל הולנדר: בוודאי.

אמיר חייק: אדוני היושב ראש, אני מבקש מילה לנושא הקודם - אני מרגיש צורך לומר את זה - אני מקווה פשוט שלא ייווצר פה הרושם שנציגי משרד החוץ מסוגלים היום, במצב הזה, להחליף נציגי תמ"ס בשליחות כלכלית.

אמיר חייק: חד וחלק לא, ואני אומר את זה לא כמנכ"ל תמ"ס, אלא אני אומר את זה כמנכ"ל מכון היצוא לשעבר.

אמיר חייק: 6 שנים וחודשיים ניהלתי את מכון היצוא ועבדתי ביומיום מול הנספחים המסחריים ומול השגרירויות שלנו בכל העולם.

אמיר חייק: היו אנשי משרד החוץ שעשו עבודה יוצאת מן הכלל, והיו אנשים שעשו עבודה קצת פחות טובה.

אמיר חייק: אבל מבחינת הכשרה מקצועית, מבחינת יכולת TO DELIVER ממש מה שאנחנו צריכים - אנשי תמ"ס נתנו את הסחורה הכי טובה שיכולנו לקבל, בגלל צורת ההכשרה שהם עברו.

אמיר חייק: זאת אומרת, אם ייווצר הרושם שמחר בבוקר אפשר במחי יד להגיד: אוקי, אין נציגי תמ"ס, רק נציגי משרד החוץ שעברו את ההכשרה של משרד החוץ - זה לא יעבוד, זה יפגע במערכת.

אמנון רובינשטיין: ואם הייתה קמה רשות כזאת לסחר חוץ, מה היה קורה?

אמיר חייק: רשות לסחר חוץ תקום אחרי 800 שביתות - ויושב פה נציג שירות המדינה - ו4,000- איומים כאלה ואחרים.

אמיר חייק: לכן אני חושב שהתהליך צריך להיות תהליך שהולכים בו עקב בצד אגודל, בתהליך שבסיומו אפשר להגיע למשרד כזה, או לרשות כזאת - איך שיחליטו.

אמנון רובינשטיין: אבל מה הדבר האידיאלי?

אמיר חייק: הדבר האידיאלי?

אמיר חייק: משרד - מיניסטריון - לסחר חוץ.

אמיר חייק: שר שמטפל, לא בסחר חוץ, סליחה, בפעילות כלכלית בינלאומית.

אמיר חייק: זה יכול להיות סחר חוץ וזה יכול להיות השקעות וזה יכול להיות מיליון ואחד דברים - הסכמי מו"פ ודברים אחרים, כשכל הנושאים הללו נופלים במגרשה של שרת התעשייה והמסחר היום, יש עליה עוד אחריות על 400 נושאים אחרים, ולכן יכול להיות שמיניסטריון כזה היה יעיל.

אמנון רובינשטיין: אבל זה לא יוקם.

אמיר חייק: אני לא יודע, הקימו דברים יותר מוזרים.

אמנון רובינשטיין: נשמע את אנשי האוצר ומשרד ראש הממשלה.

אמנון רובינשטיין: מי כאן מהאוצר?

מאיר אדמון: אנחנו נהנים משיתוף פעולה מלא של משרד החוץ ושל משרד התעשייה והמסחר.

מאיר אדמון: לנו יש מספר מאד מצומצם של נציגים בחוץ לארץ - יש לנו 2 באירופה, 2 בארצות הברית, חלוקה כלל-אוצרית, כאשר אחד הוא מיועד באמת בתפקידים שהם בין משרד החוץ ובין משרד האוצר, בתחום הקשרים עם וושינגטון, בגלל המשקל המיוחד שיש לקשרים האלה, הכלכליים והאחרים.

מאיר אדמון: מעבר לזה יש לנו נציגים

אמנון רובינשטיין: תרגם את זה לשפת המעשה - מה עושה האיש הזה?

מאיר אדמון: האיש הזה ממונה על כל נושא הסיוע - הקשרים עם הממשל ועם הסיוע האמריקאי.

מאיר אדמון: יש לנו בניו יורק נציגות שהיא נציגות חשב כללי, שעוסקת בגיוסים - מר ארנון איתן ירחיב על זה אם תרצו - יש לנו שני נציגים באירופה, שעיסוקם מול ארגונים ומול הסיטי בלונדון, כאשר אנחנו ירדנו, במסגרת החלטת הממשלה, בתחום הפעילות, בסיכום ובהתאמה עם משרד התעשייה והמסחר ועם משרד החוץ, בקשרים הבי-לטרליים, אנחנו לא מבצעים יותר קשרים בי-לטרליים ישירים מול מדינות

אמנון רובינשטיין: רק ארגונים.

מאיר אדמון: רק ארגונים וגיוסים.

אמנון רובינשטיין: מה עושים מול הסיטי?

אמנון רובינשטיין: תסביר לי מה עושים מול הסיטי.

מאיר אדמון: הנציג שלנו מול הסיטי - לדוגמה יש נושא של שיטות מינהל חדישות שמנסים להכניס, העתקה מבריטניה - הוא ליווה את כל מערכת הקשרים לעניין הזה, החשב הכללי היה שם, שר האוצר אפילו ביקר שם.

אמנון רובינשטיין: אז בשביל זה צריך נציג קבוע?

מאיר אדמון: לא, אני נותן לך דוגמה אחת.

אמנון רובינשטיין: אני מכיר קצת את הסיטי.

אמנון רובינשטיין: אני לא יודע מה עושה שם נציג קבוע, אני אומר לך.

אמנון רובינשטיין: הסיטי זה אינטרסים מסחריים וחברות

מאיר אדמון: בסדר, אני ממשיך הלאה.

מאיר אדמון: דוגמה שניה היא באמת כמו שאמרת - קשרים מול בתי ההשקעות, מול נציגויות

אמנון רובינשטיין: אז זה מה שגברת רונית קן עשתה, לא?

מאיר אדמון: לא.

מאיר אדמון: מאחר והנציג איננו במשרה מלאה עבור ענייני אוצר בלבד, כמו קרנות מו"פ למיניהן וכל מיני דברים דומים, אז הוא מחלק את זמנו ועובד גם מול החשב הכללי, ומבצע את התפקידים.

מאיר אדמון: לגבי הפירוט נשמע מיד.

אמנון רובינשטיין: מיד נשמע.

אמנון רובינשטיין: ומה עושה הנציג בבריסל?

מאיר אדמון: בבריסל יושבת לנו נציגה, שהיא עוסקת בקשרים שלנו בעיקר מול ה-O.E.C.D.

מאיר אדמון: ועוד.

אמנון רובינשטיין: אבל אנחנו לא חברים ב-O.E.C.D..

מאיר אדמון: סליחה, באיחוד האירופי, סליחה.

מאיר אדמון: מול האיחוד האירופי.

מאיר אדמון: אנחנו באמת ממקדים מאמצים להתקבל ל-O.E.C.D., אנחנו לצערנו נדחים, אבל היא מארגנת כל מיני פעילויות, לדוגמה היא ליוותה את הקטע של נכסים, מטעם האוצר, הקטע שלנו.

אמנון רובינשטיין: אני אגיד לך, אני חושב שאם הייתם עושים את זה הכל "טבולרזה", לא הייתם מחליטים ככה - אם זה היה מתחיל מחדש.

מאיר אדמון: לגבי הנציגים?

מאיר אדמון: אנחנו ירדנו.

אמנון רובינשטיין: אני לא מבין את זה.

אמנון רובינשטיין: בשטרסבורג, ששם יושב הפרלמנט האירופי, מועצת אירופה ובית הדין האירופי לזכויות האדם, אין לנו אדם אחד.

אמנון רובינשטיין: אני ביקשתי סטז'ר מקומי, שיהיה שם, שיהיה רכז של המידע הישראלי, אבל לא קיבלנו.

אמנון רובינשטיין: אמרו שאין תקציב לזה.

אמנון רובינשטיין: אז זה קצת מוזר בעיני כל החלוקה הזאת.

אמנון רובינשטיין: היא לא סבירה, פשוט מבחינת האינטרסים של מדינת ישראל.

מאיר אדמון: אני יכול להגיד מה שאנחנו פעלנו - למשל היה לנו בבון - על כל צמצום תמיד יש בעלי עניין שאומרים, או על כל מיקום תמיד יש בעלי עניין שיגידו: אנחנו רוצים מיקום אלטרנטיבי, כי באמת יש נימוקים כבדי משקל.

מאיר אדמון: אבל מה אפשר לעשות?

מאיר אדמון: יש מגבלות תקציב.

אמנון רובינשטיין: אבל לא הבנתי מה עושה הנציג בבריסל.

מאיר אדמון: הנציגה שלנו בבריסל יושבת מול כל הקשרים שלנו לאיחוד האירופי.

אמנון רובינשטיין: אבל יש נציג מיוחד, יש נציג תמ"ס, יש שגריר עם צוות שלם שאני מכיר אותם - הייתי שם - אז מה צריך נציג אוצר?

אמנון רובינשטיין: אני לא מבין את זה.

אמנון רובינשטיין: אולי יש מכס, אני לא יודע מה.

מאיר אדמון: יש מכס.

אמנון רובינשטיין: יש גם נציג מכס.

מאיר אדמון: לדוגמה משרד האוצר מרכז את מה שנקרא הדיאלוג הכלכלי עם האיחוד האירופי.

אמנון רובינשטיין: מר נסים בן שטרית, אולי אתה יודע כמה אנשים עובדים בשגרירות שלנו ליד השוק המשותף?

מאיר אדמון: אם אני לא טועה, משהו כמו 7 איש, אבל אני לא מתחייב.

אמנון רובינשטיין: זה שגרירות די גדולה.

אמנון רובינשטיין: יותר גדולה מהשגרירות בבלגיה.

אמנון רובינשטיין: מר ארנון איתן, בבקשה.

ארנון איתן: קודם כל לגבי הנציגים שלנו בניו יורק - אני חושב שגם יכול להעיד הנציב, הוא חזר מביקור שם - סך הכל באמת נציגות מאד חשובה, היא מרכזת את כל פעילות גיוסי ההון של הממשלה בארצות הברית, כל העבודה מול בתי השקעות, חברות הדירוג, ולמעשה גם כל מערכת התשלומים שלנו מול הממשל האמריקאי.

ארנון איתן: מדובר בהיקף של למעלה מ20- מיליארד דולר, וזה כמובן סיפור חשוב מאד.

ארנון איתן: בנושא של הציר הכלכלי בלונדון, אני חייב להגיד - ואני מסכים למה שנאמר כאן קודם - הוא נותן שירותים מאד חיוניים גם לחשב הכללי.

ארנון איתן: הסיטי מרכז את כל מערכת הבנקאות העולמית - היום כל בנק מכובד, יש לו שם שלוחה, ולמעשה זה גם הקשר השוטף מול בנקים להשקעות ובנקים מסחריים, שעוזר לנו בגיוסי ההון באירופה, וגם העבודה מול חברות הדירוג.

ארנון איתן: אתם שומעים הרבה על השליחויות, או הנסיעות של החשב הכללי - ברגע שיש לך בן אדם ON THE GROUND, שיושב ומדבר עם חברות הדירוג בדיאלוג שוטף, לפי הנחיות ומסרים שאנחנו מעבירים לו, זה כמו שגריר שלנו לנושא.

ארנון איתן: קניית הזמן שעכשיו החשב הכללי קנה לדירוג של ממשלת ישראל, זו משימה לאומית ממדרגה ראשונה - זה הרבה בזכות הדיאלוג השוטף - שאני אומר גם לזכותו של האיש, מר לנגרמן שיושב שם, הוא עושה עבודה מצוינת בהעברת מסרים יומיומית לאנשי הדירוג האלה.

אמיר חייק: דרך אגב, ההוכחה שהכל פרסונלי - עם שני הנציגים האחרונים של משרד האוצר בלונדון הייתה עבודה יוצאת מהכלל.

ארנון איתן: נכון, והם נותנים שירות גם למשרד התעשייה והמסחר, גם למשרד החוץ, והקשר הזה, אתה לא חותך אותו פה בחברת הי-טק וזה.

ארנון איתן: אם הוא מארגן אירוע של חברות הי-טק ומזמין אנשים מהקהילה שם, יחד עם משרד התעשייה והמסחר - והם עשו כמה JOINT VENTURE מאד יפים בין האוצר לתמ"ס, או עם משרד החוץ - זה משהו שיש לו ערך שבכלל אי אפשר לדבר עליו.

ארנון איתן: לכן אני חושב שפה העסק, אין לו תחליף.

ארנון איתן: דרך אגב, גם הסיטי בלונדון מכיר בחשיבות המוסד הזה, וזו הכתובת שפונים אליה לכל נושא כלכלי.

אמיר חייק: בלונדון יש תמ"ס, אוצר, בפריס יש תמ"ס, חוץ, איטליה יש תמ"ס, חוץ, בריסל יש תמ"ס, חוץ, אוצר, מכס - כל העולם וניו יורק.

אמיר חייק: מה עם גרמניה?

אמיר חייק: כבר אין?

מאיר אדמון: אנחנו נשקול בעתיד, אולי כן נצטרך להציב מישהו בעתיד שם.

אמנון רובינשטיין: בתיירות יש כפילות.

אמנון רובינשטיין: תיירות יש המון אנשים, לא?

אמנון רובינשטיין: המספר עולה ככל שהתיירות יורדת - יש יחס ישיר.

מאיר אדמון: רק הערה אחת לסדר - המילה כפילות, זה ששני אנשים מוצבים באותו מקום, זה עדיין לא כפילות.

אמנון רובינשטיין: אני מאמין שאדם מוכשר יכול לטפל גם בהיבטים האלה וגם בהיבטים האלה.

אמנון רובינשטיין: משרד התיירות לא מיוצג כאן.

אמנון רובינשטיין: משרד ראש הממשלה, גברת פנינה סופר.

ירדנה מלר-הורוביץ: לא הגיעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מן הסתם, הם יודעים למה.

אמנון רובינשטיין: אין לנו תשובה מוועדת המנכ"לים.

אמנון רובינשטיין: מתי יהיה לנו המכתב הזה של ועדת המנכ"לים?

נסים בן שטרית: עוד כמה ימים, עוד שבוע.

נסים בן שטרית: אני הבנתי שזה הופץ בכל המשרדים כדי שישפצו את הטיוטה האחרונה, ומבחינתי זה מוכן.

אמנון רובינשטיין: אז אני מבקש שתביא בפניהם הצעה שלי, אישית, לעשות איזה קורס משותף בכל זאת.

אמיר חייק: צריך לעשות פגישה לפני שיצא הנייר הזה.

נסים בן שטרית: אני מציע שמשרד התעשייה והמסחר ואנחנו נעשה פגישות עבודה שוטפות, כדי לפתור את הבעיה.

אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר לך מה דעתי, מתוך ניסיון שלי.

אמנון רובינשטיין: קודם כל כל דבר שהוא משותף ומאגם משאבים, אתה מרוויח ממנו.

אמנון רובינשטיין: יש יותר כסף.

נסים בן שטרית: אדוני היושב ראש, מבחינתנו, מבחינת משרד החוץ, כל הלוגיסטיקה היא בתוך משרד החוץ, כלומר, התמ"ס משוגרים על ידינו - אנחנו מטפלים בהם בכל נושא הניהול, המינהל וכוליה, זה חוסך הרבה מאד כסף.

אמנון רובינשטיין: יוקרה לא מעניינת אותי, מעניין אותי דבר פונקציונלי.

נסים בן שטרית: זה לא יוקרה.

אמיר חייק: אדוני יושב ראש הוועדה, אני רוצה לומר משהו - למרות רושם כזה או אחר שאולי קיבלתם פה, יש לנו בנושאים האלה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל.

אמיר חייק: דרך אגב, מר נסים בן שטרית ואני חברים אישיים.

אמיר חייק: משרד החוץ באמת משמש לנו פלטפורמה לשיגור כל האנשים שלנו החוצה, לא בנינו עוד מערך אצלנו כדי לשגר את האנשים.

אמיר חייק: משתמשים במערך שקיים במשרד החוץ, נעזרים בו - לפעמים יש לנו ויכוחים כאלו או אחרים, אבל בעיות נפתרות בשיחת טלפון.

אמיר חייק: זה חלק מהתשתית שכבר יש אולי לבליעת משרד החוץ על ידי משרד התעשייה והמסחר.

אמנון רובינשטיין: אז קל וחומר, למה אי אפשר להכין קורס משותף?

אמיר חייק: לדעתי אפשר.

רחל רועי: אני חושבת שכרגע הקורסים הם מאד ייעודיים וכמו שגברת רונית קן אמרה קודם, הקורס שלנו - 80% הייעוד שלו זה טכנולוגי-כלכלי.

אמיר חייק: גברת רחל רועי, מתי פעם אחרונה ישבת עם הסילבוסים של שני הקורסים ובדקת מה אפשר לשלב ומה לא?

אמיר חייק: מתי פעם אחרונה עשיתם את זה?

רונית קן: אין שום בעיה ויש מקום לעשות את זה.

אמנון רובינשטיין: אנחנו נכלול את זה בהמלצה רשמית שלנו.

אמיר חייק: שבו עם הסילבוסים, תראו אולי לאחד, לא את כל שלושת החודשים, אולי רק שבועיים, אולי רק 3 שבועות, אולי רק יום וחצי.

אמנון רובינשטיין: חבל שלא הוזמנו משרד התיירות, שם לדעתי יש כפילות גדולה מאד.

אמנון רובינשטיין: בכלל, האם נוכחות של אדם מועילה לתיירות?

אמנון רובינשטיין: אני לא יודע.

אמנון רובינשטיין: הרי הכל היום אינטרנט, הכל טלפונים.

אמיר חייק: אתה יודע כמה אנשים ממשרד התיירות יש בלוס אנג'לס?

אמנון רובינשטיין: נדמה לי ש4- אנשים.

אמיר חייק: היו שניים עד לא מזמן.

אמיר חייק: אולי היום אחד.

אמיר חייק: כמה תיירים הגיעו משם?

אריה דודזון: לעניין ההכשרה של הנציגים - גם משרד החוץ, גם משרד התעשייה והמסחר, ובמידה זו או אחרת, גם משרד התיירות, מכשירים את השליחים שלהם בצורה זו או אחרת, במפגשים שמתאימים לכל אחד מן המשרדים.

אריה דודזון: במשרד התיירות כמובן תקופה יותר קצרה מאשר המשרדים האחרים, אבל יש הכשרה.

אריה דודזון: העניין הוא שנציגים של משרדים אחרים כלל לא מוכשרים ולא מקבלים הכשרה דומה, לא משטרה, לא נציגי האוצר, לא נציגי משרד החקלאות ולא המכס.

מאיר אדמון: בעיקרון, נציגי משרד האוצר, בשונה מנציגי משרד החוץ ושל משרד התעשייה והמסחר, שזה תהליך אינהרנטי, שההכשרה, ההכשרה המקצועית והשילוב בעבודה - אלה תפקידים מקצועיים וזה ברמה אחרת, בזה ברמה מאד גבוהה, אבל הם כן מקבלים הכשרה.

נסים בן שטרית: אבל הטענה של המשרדים האלה שהם לוקחים את האנשים הבכירים שלהם, שכבר צמחו בתוך המערכת ולמדו כמעט כל דבר בנושא, ושולחים את הטובים ביותר.

אמנון רובינשטיין: לסיכום - אנחנו נקבל שני דברים: מכתב של ועדת המנכ"לים עם התייחסות לאפשרות של שיתוף פעולה, נקרא לזה - בין שיתוף פעולה לקורס משותף - תבדקו את זה, ומכתב ממך.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.