הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 141, 2001-07-25 09:10

אמנון רובינשטיין: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת הוועדה בעניין ביטחון במוסדות חינוך.

אמנון רובינשטיין: זוהי ישיבת המשך, ישיבת מעקב בעצם לישיבה קודמת שלנו.

אמנון רובינשטיין: אנחנו צריכים לקבל דיווח ממנכ"ל העירייה.

יובל אמיר: כל תקציבי העירייה וכל תקציבי משרד החינוך שניתנים הקיץ למטרות שונות של שיפוצים בבתי הספר, מופנים רובם ככולם לביצוע עבודות הבטיחות.

יובל אמיר: אנו מקווים שנקבל משהו במהלך השנה לביצוע עבודות בטיחות פרופר, ואז נוכל לעשות גם שיפוצים אחרים, כמו למשל, לצבוע לתלמידי כיתות א' את הכיתות.

יובל אמיר: הדברים האלה לא יבוצעו כי כל התקציבים באשר הם מוקדשים לעבודות בטיחות.

אמנון רובינשטיין: האם יש לחצני מצוקה לכולם?

יובל אמיר: לחצני מצוקה יש לכל הגנים, לכל מוסדות החינוך באשר הם.

יובל אמיר: כל לחצני המצוקה מחוברים, כולם פועלים, כולם תקינים, מחוברים לחברת מוקד חיצונית.

אמנון רובינשטיין: תודה.

אמנון רובינשטיין: ממשרד החינוך, מר אברהם צדקה, מנהל אגף בטיחות, האם עשית איזו שהיא בדיקה בשטח?

אברהם צדקה: כן.

אברהם צדקה: קב"ט מחוז תל אביב, מר ישראל גלובקה, שהוא אחד הקב"טים הוותיקים במשרד, וזה תחום גזרתו, אור יהודה - המנכ"ל באמת התייחס לנושא של לחצני מצוקה.

אברהם צדקה: קראנו לזה "יחידות קצה", שזה לחצני מצוקה הן לבתי ספר והן לגני ילדים.

אברהם צדקה: קצת ערבבנו, אם תרשה לי, את נושא הבטיחות עם נושא הביטחון, כי אנחנו בביטחון עסקינן בבוקר צח זה ולא בבטיחות, למרות שאני יכול לעבור מיד לפאזה של הבטיחות.

אברהם צדקה: הנושא של שיפוצים זה בטיחות, וזו בעיה בפני עצמה שדנו בה בזמנו, אדוני היושב ראש, עם עיריית ירושלים.

אמנון רובינשטיין: אנשי המשרד לביטחון פנים, האם יש לכם מה לומר?

רפ"ק מנחם גמליאל: לגבי המיגון והביטחון בגני ילדים, כמו שציין, לגבי לחצני מצוקה, אנחנו אישית עוד לא בדקנו את זה, כי מדי שנה, לפני פתיחת שנת הלימודים, ניידות מוסדות החינוך שלנו עוברות גן-גן, בית ספר-בית ספר, יש סל של מיגון.

אברהם צדקה: חליפת מיגון.

רפ"ק מנחם גמליאל: אתה תקרא לזה חליפה, אני אקרא לזה סל.

רפ"ק מנחם גמליאל: סל של מיגון או חליפת מיגון, כמו שקורא לזה מר אברהם צדקה, שאנחנו עוברים מבית ספר לבית ספר, מגן לגן, ובודקים.

אמנון רובינשטיין: האם אתם בודקים אם לחצן פועל?

רפ"ק מנחם גמליאל: כמובן, בתוך סל המיגון יש לחצן המצוקה שאנחנו בודקים אותו, בעיקר בגני ילדים, כי בבתי ספר לא צריך, זה לא בתקן, כמובן שאנחנו בודקים גדרות וכולי.

רפ"ק מנחם גמליאל: לגבי תיקי שטח באור יהודה - אני רוצה לציין שקצין הביטחון של אור יהודה עושה מאמצים להשלים את החסר.

רפ"ק מנחם גמליאל: הגישו לו תיקי שטח שחסרים, אבל הוא החזיר אותם להשלמות, אני מקווה שעם פתיחת שנת הלימודים תשס"ב הם יהיו מושלמים ונוכל לאשר אותם.

אמנון רובינשטיין: זאת לא תקופה רגילה, השנה באופן מיוחד כל הפעולות צריכות להסתיים לפני פתיחת שנת הלימודים.

רפ"ק מנחם גמליאל: כמובן, השנה באופן מיוחד, ואם יהיו הערות, אנחנו נפנה גם למר אברהם צדקה, גם למנכ"ל או לראש העיר, ואני מקווה שהם יעמדו בזה, כי זה הכל עניין של הוצאה כספית גדולה, שצריכים לעמוד בזה גם בתי הספר, גם משרד החינוך והרשות המקומית.

רפ"ק מנחם גמליאל: כרגע יש תיקים, יש מה להשלים בהם ואנחנו נשלים אותם.

אמנון רובינשטיין: תודה.

אמנון רובינשטיין: האם מישהו נוסף רוצה להשמיע את דברו?

אמנון רובינשטיין: מר ברלינסקי.

עוזי ברלינסקי: מבקר המדינה עשה שירות גדול בכך שהוא בחר עיר, טיפל בה על כל מרכיביה וחשף את מה שיש בה, אבל ההערות של אור יהודה אינן ייחודיות לאור יהודה.

עוזי ברלינסקי: זה מיקרו קוסמוס.

אמנון רובינשטיין: ברור, אני חושב שיש מקומות הרבה יותר קשים אפילו.

עוזי ברלינסקי: ריכזנו את ההערות שמתייחסות למשרד החינוך בהיבטים של ביקורת ואכיפה של נושאי חינוך.

אמנון רובינשטיין: אתה מציע שנרחיב את הביקורת הספציפית לעוד מקומות?

עוזי ברלינסקי: בשאלה פשוטה: מה עושה משרד החינוך בהיבטי ביקורת ואכיפה?

עוזי ברלינסקי: זאת נקודת המפתח.

אמנון רובינשטיין: אפשר להעביר את המשאלה הזאת למבקר.

עוזי ברלינסקי: זאת נקודת המפתח, ויש לי בדוח הזה כל הנתונים בהיבט של משרד החינוך ובהיבט ארצי על הליקויים בנושא הזה.

עוזי ברלינסקי: זאת הנקודה המרכזית.

אמנון רובינשטיין: מר עוזי ברלינסקי, אני העליתי נושא שלא קשור לדוח מבקר המדינה, וזה הכנת תלמידי תיכון להגנה עצמית.

אברהם צדקה: זה מתבצע, אדוני היושב ראש.

אמנון רובינשטיין: באיזו מסגרת זה מתבצע?

אברהם צדקה: זה מתבצע במסגרת הישרדות.

אברהם צדקה: סגנך לשעבר, חבר הכנסת לשעבר מיכה גולדמן, הוביל מהלך שאני שומר אותו עם הראש מעל פני המים למרות הקשיים.

אמנון רובינשטיין: אבל הוא היה במספר בתי ספר מוגבל מאוד.

אברהם צדקה: אנחנו היום פוקדים למעלה מ300- כיתות בשנה עם 100 מורות חיילות, בוגרות וינגייט בנושא הישרדות, בנושא קרב מגע, שמכשירות את התלמידים להגנה עצמית.

אברהם צדקה: אז זה מתקיים, ובכלל קיים היום עיבוי בעניין הזה בעיקר ביישובי יש"ע, חבל עזה, וקו התפר.

אמנון רובינשטיין: בכל מקום נער צריך לדעת להגן על עצמו.

אמנון רובינשטיין: גם בגיל בית ספר.

אמנון רובינשטיין: הוא הולך לצבא, אז שנה, שנתיים לפני כן הוא יכול לעבור אימוני כושר והגנה עצמית.

אמנון רובינשטיין: אז מתי זה יחול על כל בתי הספר?

אמנון רובינשטיין: אין לך תקציב לזה?

אברהם צדקה: לא, אין לי, אני גם לא רוצה להעליב פה את הפורום, עלות המורות החיילות גבוהה, זה עולה לנו הרבה כסף, פעם זה היה חינם, היום כנראה למישהו נפל האסימון ועלות מורה חיילת בשנה למשרד זה 22,000 שקל בשנה.

אברהם צדקה: אני כרגע מעסיק כ100- חיילות.

אברהם צדקה: זה 2.2 מיליון שקל בשנה, ואני לא אוכל לעבות את זה כי אני לא קיבלתי עיבוי בתקציב.

אמנון רובינשטיין: כן, זה עולה הרבה כסף.

אמנון רובינשטיין: אבל אין בבית הספר, באופן אורגני, מישהו שמאמן תלמידים בקרב מגע ובהגנה עצמית?

אברהם צדקה: אני מנסה להוביל מהלך - מכיוון שרשות הספורט...

אמנון רובינשטיין: לא רק בגלל סיבות ביטחוניות נגד מחבלים, בכלל לחיים, אנשים צריכים לדעת להגן על עצמם.

אמנון רובינשטיין: זה היה פעם, הרבה דברים טובים נעלמו.

אמנון רובינשטיין: האימון הראשון שלי היה בגיל 15.

אמנון רובינשטיין: אני חושב שזה גם חשוב מבחינה חינוכית.

אמנון רובינשטיין: הרי בארץ הכל זה "הם, הם" למעלה, הממשלה.

אמנון רובינשטיין: אנחנו גם צריכים לעזור לעצמנו.

טליה סיון: רציתי לשאול כמה שאלות שלא קשורות להצטיידות, לגבי דברים שנעשו או לא נעשו.

טליה סיון: דבר אחד היה שעוזר הביטחון צריך לשאת נשק, ואולי גם מורים.

טליה סיון: האם נעשה משהו בהיבט הזה?

יובל אמיר: הנושא מחייב איזו שהיא הסמכה שנקראת "מפעל ראוי" במשרד הפנים.

יובל אמיר: הדברים מתגלגלים, לא מתגלגלים מספיק מהר.

יובל אמיר: זאת אומרת, עדיין לא קיבלנו אישור "מפעל ראוי", ולכן אנחנו בנויים עם כל התוספות המתאימות וכולי.

אמנון רובינשטיין: לכמה אנשים יש נשק באור יהודה שמגינים על בתי ספר?

אמנון רובינשטיין: כמה מאבטחים יש?

יובל אמיר: קודם כל, יש מאבטחי בתי הספר.

יובל אמיר: המאבטחים האלה קשורים לניידת סיור, שהיא קצת יותר מתוגברת, הן באמצעי עזרה ראשונה והן באמצעי חילוץ.

יובל אמיר: במסגרת האבטחה הכנסנו גם ניידת שהיא יותר מצוידת באמצעי אבטחה, באמצעי חילוץ, באנשים מיומנים יותר, בשנה הבאה כולם גם יהיו מגישי עזרה ראשונה, כי יעברו קורס במהלך הקיץ, ולכשיאושר נושא "מפעל ראוי" על ידי משרד הפנים, אנחנו נשמח שיהיו גם מורים נושאי נשק, למרות שאני סקפטי לגבי רצונם של המורים לשאת נשק, אבל חלק מהם ייאלץ.

טליה סיון: דיברתי על כך שעוזר הביטחון יישא נשק.

יובל אמיר: מדובר על מורים שיישאו נשק, אבל הם לא כל כך רוצים.

אמנון רובינשטיין: המורים לא רוצים.

אמנון רובינשטיין: פרט לבודדים, לא רוצים.

אברהם צדקה: כן אבל, ברשותך אדוני היושב ראש, מכיוון שזו לא "תכנית כבקשתך", אז אנחנו מחייבים את עובדי ההוראה - מחייבים, לא מביאים משטרה, כמובן, אבל בהחלט מעודדים, אם תרצה, וישנה מגמה לחמש עובדי הוראה.

אברהם צדקה: אני, לאותם "מפעלים ראויים", לשפתנו, מפעל ראוי זה נשקייה בשפה שלנו, שיש ברשויות - אני מפזר במרכאות, אז יש לי בשטח מעל 5,000 כלי נשק.

אמנון רובינשטיין: אבל לא באור יהודה.

אברהם צדקה: באור יהודה, כל זמן שהוא לא מאורגן עם ה"מפעל הראוי", אסור לי להנפיק לו את ה"צלם".

אברהם צדקה: "צלם" זה כלי הנשק.

יובל אמיר: זה שנדרשים בנושא "מפעל ראוי", משרד הפנים עוד לא נתן את אישורו.

יובל אמיר: אנחנו נערכנו בעניין הזה של נשקייה עם כספת.

יובל אמיר: פנינו למשרד הפנים לפני כחצי שנה.

אמנון רובינשטיין: חצי שנה?

אמנון רובינשטיין: אז צריך לברר אצל מנכ"ל משרד הפנים מה קורה.

אמנון רובינשטיין: טוב, מה עוד?

טליה סיון: כשדיברתי, נאמר שתיקי שטח להחיאה - מה קורה עם תיק הביטחון המוסדי?

טליה סיון: שזה בעצם הנגזרת - אתה בעצם התייחסת לשני הדברים האלה ביחד.

רפ"ק מנחם גמליאל: תיק השטח הוא אחד הנספחים של תיק הביטחון המוסדי.

טליה סיון: לגבי מיקלוט - היה בית ספר אחד עם בעיה שלתלמידים שלו לא היה להם הסדר מיקלוט משום שזו העברה לבית ספר אחר.

אמנון רובינשטיין: זה לא מופיע בדוח מבקר המדינה.

טליה סיון: מופיע, אני שואלת רק לגבי דברים שמופיעים.

יובל אמיר: בבית הספר הזה יש בעיית כיתות.

יובל אמיר: זאת אומרת, ההכנסה של אותם תלמידים למקלט הייתה בגין חוסר בכיתות, זו הייתה החלטת ראש העיר, והוא גם ענה, אם אינני טועה, שזה שלומדים במקלט, זה שומר על המקלט בין היתר.

טליה סיון: כן, רק יש גדר בין שני בתי הספר ובשעת הצורך.

טליה סיון: ..

יובל אמיר: כי זה שני בתי ספר שונים.

טליה סיון: בדיוק, אז 200 איש של בית הספר הראשון, אין להם בעצם מיקלוט.

יובל אמיר: לא, יש גדר ויש גם שער.

יובל אמיר: אין בעיה.

יובל אמיר: זאת אומרת, אותו מקלט נמצא מתחת לבית הכנסת של בית הספר הממלכתי-דתי, שאותו הם פוקדים מדי יום, ויש להם דרך גישה אליו.

אברהם צדקה: למען ההגינות, ברשותך, לגבי מיקלוט - זה לא סוד שיש פערי מיקלוט במדינת ישראל, 35% פער, בחתך ארצי.

אברהם צדקה: זה לא סוד, אז אני לא רוצה שנעלה את זה.

אמנון רובינשטיין: יש ויכוח עקרוני על המיקלוט.

אברהם צדקה: לא, פשוט למען ההגינות, יש הרבה בעיות בעניין הזה.

אמנון רובינשטיין: לא לא, אני רוצה להסביר.

אמנון רובינשטיין: הרי הטענה היא שאם תהיה, חס וחלילה, מלחמה כזאת - יפסיקו את הלימודים בבתי הספר.

אמנון רובינשטיין: עכשיו, זה לא כמו מלחמות קודמות, זאת אומרת, שבמקרה של התקפת טילים או משהו כזה, כל הלימודים ייפסקו.

אמנון רובינשטיין: זה הוויכוח הגדול על המיקלוט.

טליה סיון: שאלה אחרונה שרציתי לשאול זה בקשר לחברת האבטחה.

טליה סיון: אני יודעת שמתקופת הביקורת החלפתם חברת אבטחה, אבל מה קורה עכשיו עם הפיקוח גם של חברת האבטחה על המאבטחים שלה, שהיו בעיות מבחינת נשיאת נשק והכשרה וכדומה, וגם מהבחינה של הפיקוח של העירייה על הביצוע של חברת האבטחה - מה קורה עכשיו?

טליה סיון: דובר בזמנו גם על העניין של מכשירי קשר.

יובל אמיר: חברת האבטחה היום - אנחנו מדי שנה מקפידים להחליף - התנאים שהועמדו לחברה שנכנסת ב1.9- - שוב, תיכנס חברה חדשה, למרות שהאחרונה לא הייתה גרועה - הכוונה היא שכולם מקושרים ביניהם, כל השומרים מקושרים ביניהם ומקושרים לניידת סיור, וכל שומר יכול ליצור קשר מעמדת השער שלו למזכירות בית הספר באמצעים סלולריים, כי באמצעים פיסיים זה נתון לחבלה בדרך כלל.

יובל אמיר: זאת אומרת, לשומר צרוב על הטלפון הסלולרי שלו הטלפון של מזכירות בית הספר, פלוס תקשורת בין כל השומרים.

קריאה: זה עם ווקי טוקי, נכון?

יובל אמיר: לא, יש לנו מכשיר סלולרי, עם ההסדרים שקיימים היום בחברות של הסלולריים.

אמנון רובינשטיין: האם המאבטחים, שחלק גדול מהם עולים חדשים, יודעים הוראות פתיחה באש?

אמנון רובינשטיין: האם הם מתורגלים בזה?

אמנון רובינשטיין: בדקתם את זה?

אמנון רובינשטיין: זה דבר חשוב.

יובל אמיר: הקב"ט עושה סבבים ובודק את הדברים, התדרוך שלהם הוא באחריות של מי שמשגר אותם, זאת אומרת, היחידה שלהם.

יובל אמיר: היות היחידה קבלן חיצוני, עוזר לנו בעניין הזה, כי החברה רוצה להראות ביצועים יפים, ואנחנו בודקים את זה על ידי הקב"ט שעושה סיורים.

סנ"צ גדי דורון: אני אעזור לו בנושא מאבטחים, מאחר שמדובר במכרז ארצי שמנוהל ע"י החברה למשק וכלכלה.

יובל אמיר: אני לא ביקשתי עזרה.

סנ"צ גדי דורון: לא, ישנם דברים שאתה לא נתת עליהם תשובה.

סנ"צ גדי דורון: כל מה ששאלת בנושא הוראות פתיחה באש, בנושא שימוש בנשק, בנושא התנהגות מונעת, זה חלק מהמכרז הכשרה.

אמנון רובינשטיין: אבל השאלה היא אם בודקים את זה גם אחרי זה.

סנ"צ גדי דורון: עכשיו אנחנו מבצעים בדיקות במהלך ההכשרה.

יובל אמיר: בדרך כלל, בפתיחת השנה - אני יודע לפחות בשנים האחרונות, וזה עוד לא קיבל את הרשיון.

אמנון רובינשטיין: אנחנו יודעים מי המאבטחים, צריך לבדוק את זה כל השנה לדעתי.

רפ"ק מנחם גמליאל: מאז הביקורת, אני רוצה לציין שזה עובד טוב.

רפ"ק מנחם גמליאל: לדוגמה, אני הייתי אתמול בחברה שמכשירה את השומרים האלה ואני עשיתי להם ביקורת, וזה עובד לא רע.

אמנון רובינשטיין: גם אני ראיתי כמה מאבטחים, גם שאלתי במקרה מאבטחים בבתי חולים, לא בבתי ספר, ובמוסדות ציבור, בקניונים וכולי.

רפ"ק מנחם גמליאל: בסדר, זה אותו עיקרון.

אמנון רובינשטיין: זה אותו עיקרון, כן.

אמנון רובינשטיין: לא, הרמה שלהם עלתה.

אמנון רובינשטיין: הרמה שלהם עלתה, אין כל ספק.

אמנון רובינשטיין: גם חלק יוצאי צבא, אז הם כבר קצת יותר מאומנים.

רפ"ק מנחם גמליאל: מי שלא עומד בקריטריונים, אנחנו מפטרים אותו.

יובל אמיר: אם כבר המשטרה רוצה לעזור לי - ואני שמח - נשארת דילמה אחת, משטרת ישראל מקצה את השומרים משבע עד שתיים, או משבע וחצי עד שתיים.

יובל אמיר: בתי הספר לומדים מעבר לשעה שתיים.

אמנון רובינשטיין: משבע עד שתיים, זה החלטת ממשלה, נדמה לי, לא?

יובל אמיר: בתי הספר לומדים מעבר לשעה שתיים, הן משום שיש יוזמה מבורכת שנקראת תכנית קרב, והן משום שיש בתי ספר שזה אופיים.

אמנון רובינשטיין: צריך לכתוב מכתב לשרת החינוך, שהיא צריכה ליזום דיון מחודש, לאור יום לימודים ארוך ותכנית קרב, וחוגים - בכלל, בית הספר פעיל.

אמנון רובינשטיין: דרך אגב, בתי ספר פעילים עד שעה מאוחרת מפני שחדרי המחשבים פתוחים עד שעה מאוחרת.

רפ"ק מנחם גמליאל: לא כל בתי הספר.

רפ"ק מנחם גמליאל: בתי ספר שלומדים עד מאוחר, יש שמירה עד מאוחר, בתי ספר, כמו שהוא אומר, שיש יוזמה אישית שלהם, מי שצריך לממן את זה, זה הרשות או משרד החינוך, כי לפי החלטת ממשלה, מממנים רק עד שתיים בצהרים.

יובל אמיר: תכנית קרב זה לא יוזמה שלנו.

רפ"ק מנחם גמליאל: כשיש יום לימודים ארוך ויש בקשה לשומר לשעות נוספות, אנחנו מאשרים.

אמנון רובינשטיין: תכנית קרב לא נחשבת ליום לימודים ארוך, והיא נהוגה במאות בתי ספר, נכון?

אברהם צדקה: אם יורשה לי, יש 434 בתי ספר בכל מדינת ישראל שזה יול"א או יוח"א - יום לימודים ארוך או יום חינוך ארוך, שהמינהל הפדגוגי במשרד החליט שאלה בתי הספר.

אברהם צדקה: אלה מקבלים אבטחה מהמדינה עד שעה ארבע אחר הצוהריים.

אברהם צדקה: כל היוזמות הפרטיות - ואני מכיר את העניין הזה - של רשות, שבית הספר, עוד נותנים לו העשרה, הוא הופך להיות להעשרה, לחוגים, לאולפנים, המדינה לא משתתפת בעניין הזה, וזה על פי החלטת הממשלה, שהאבטחה ניתנת משעה שבע בבוקר עד שעה שתיים.

אברהם צדקה: אותם שעתיים נוספות, 400 ומשהו בתי ספר - עוד שעתיים, וזה הכל.

אמנון רובינשטיין: היום יש לרוב בתי הספר פעילויות.

אמנון רובינשטיין: זה לא של משרד החינוך, זה לא יום חינוך ארוך.

אמנון רובינשטיין: או תכנית קרב, או תכנית העשרה, או פנימיית יום, או משהו כזה, או חדרי מחשבים שפתוחים עד שעות מאוחרות מאוד.

אברהם צדקה: אדוני היושב ראש, יש בתי הספר של רשתות מעיין החינוך וכן הלאה, שלומדים גם עד שש בערב, ואני נשאל בוועדת החינוך של הכנסת על ידי השרים הרלוונטיים: למה אין אבטחה?

אברהם צדקה: למה האבטחה נסגרת בשתיים?

אברהם צדקה: כי כך החליטה הממשלה.

אמנון רובינשטיין: נכון, יש כאן בעיה.

אברהם צדקה: אז אני עונה להם: אתם המחוקק, לכו למליאה ותאריכו את האבטחה.

אמנון רובינשטיין: דרך אגב, המידע הזה צריך להישאר סודי, על העניין של העדר האבטחה.

טליה סיון: יש לי עוד שאלה אחת, הייתה בעיה בנושא גני הילדים בנושא האבטחה, שהמשטרה פעלה לפי נוהל שלה, ונוהל משרד החינוך לא הועבר למשטרה ולא היה תיאום בין הנהלים, ורציתי לדעת מה קרה עם הסיפור הזה מבחינת התיאום של הנהלים, ומה קורה בפועל בשטח.

אברהם צדקה: עוד פעם, כפוף לאותה החלטת ממשלת ישראל, ספטמבר 95 - אדוני היה שר החינוך אז - שאבטחה מועברת למשרד לביטחון פנים, באמצעות משטרת ישראל.

אברהם צדקה: כפוף לאותה החלטה, אבטחה פיסית, נקודתית, בפאתי המוסד החינוכי בבתי ספר.

אברהם צדקה: גני הילדים מושתתים על הפורמט או על השיטה שנקראת אבטחה מרחבית, משמע שיש כפתור לחצן לגננת אם היא במצוקה.

אברהם צדקה: אבל מה משמעות אבטחה מרחבית?

אברהם צדקה: אותן ניידות שהמדינה רכשה ונתנה עיבוי למשטרת ישראל - צריכות לפקוד את גן הילדים אחת ליום או אחת ליומיים, לראות שהכל בסדר ולעבור לגן הבא.

אברהם צדקה: זה פחות או יותר הנוהל, שיש איזה שהוא טופס ייעודי, שהמשטרה נתנה, ומבצעים את העניין הזה.

יובל אמיר: לא, לתקן - זה לא פעם ביום ולא פעם ביומיים, זה פעם בחודשיים.

יובל אמיר: זה פעם בחודשיים, כאשר אני אישית עושה את זה פעם בשלושה ימים, פעם בשבוע.

יובל אמיר: המינימום של המינימום זה פעם בשבוע.

אמנון רובינשטיין: מה זה פעם בחודשיים?

אמנון רובינשטיין: הרכב שקיבלתם לא מספיק לכם ליותר מזה?

רפ"ק מנחם גמליאל: לא, אי אפשר לעמוד בזה.

אמנון רובינשטיין: זה חסרון גדול.

רפ"ק מנחם גמליאל: גן ילדים מבוקר פעם בשבוע.

אמנון רובינשטיין: אתה אומר שלא פעם בשבוע.

רפ"ק מנחם גמליאל: חובה פעם בשבוע.

טליה סיון: יש שני נהלים, אחד של משרד החינוך, שמדבר על פעמיים ביום, ויש המשטרה, שהיא האחראית בעצם, שמדברת על פעם בחודשיים, ויש פה בעיה.

אברהם צדקה: החלטת המחוקק או כוונת המחוקק לא הייתה אחת לשלושה חודשים.

אברהם צדקה: יכול להיות שהזמן עשה את שלו, משמע, הניידות במוסך, אין כוח אדם, בגלל גאות ושפל הם לחוצים, ואז זה התוצר בפועל, אבל לא זו הייתה הכוונה, אדוני, בפירוש לא.

אברהם צדקה: אז אני לא יודע להגיד אם זה פעם ביום או פעמיים ביום, ודאי לא פעם בשלושה חודשים.

אברהם צדקה: את זה אני מציע לא להעלות על דל שפתותינו.

תמר מנס: יש לזכור שגני ילדים, אין להם איזה שהוא מערך אבטחה אחר חוץ מזה.

תמר מנס: לבית ספר יש את חברות השמירה, בגני הילדים זה הדבר היחיד שקיים.

תמר מנס: זה שניידות בסביבה זה לא פתרון.

אמנון רובינשטיין: יש להם כפתור מצוקה.

טליה סיון: עכשיו יש כפתור מצוקה, קודם גם זה לא היה.

אמנון רובינשטיין: או היה כפתור שלא פעל.

אמנון רובינשטיין: אני מבקש להוציא מכתב למשרד לביטחון פנים ולהעמיד אותם על חומרת העניין של גני הילדים בכל הארץ, זה לא אור יהודה.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.