ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 363, 2001-08-16 09:00

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: אני חושב שהכתובת לגבי האבטלה היתה על הקיר כבר הרבה מאד זמן.

דוד טל: בוועדה הזאת דנו בה הרבה מאד פעמים.

דוד טל: חזרנו, הדגשנו והזכרנו את הנושא וכל פעם שנסגר מפעל אנחנו מתריעים לגבי המפעל שנסגר.

דוד טל: אנחנו תמיד תובעים ומבקשים שהממשלה תגלה מעורבות טרם קריסתו של מפעל כזה או אחר.

דוד טל: לצערי, מה שקורה היום הוא שרק לאחר שמפעלים קורסים, רק אז בחלק מהמקרים הממשלה נכנסת לעובי הקורה כדי לנסות לראות אם אפשר להציל משהו.

דוד טל: ברוב המקרים זה כבר מאוחר מדי, כי אנשים קיבלו מכתבי פיטורין, הם כבר נזרקים אל מחוץ למעגל העובדים, הם נזרקים אל מעגל האבטלה ומתחילה להם קריירה חדשה כמובטלים.

דוד טל: אני מצר מאד על כך שאנשי האוצר ושרים שונים מזכירים פעם אחר פעם את המובטלים ובעצם מאשימים אותם ולא את האבטלה.

דוד טל: אני רוצה להזכיר לכולנו, ובמיוחד לאנשי האוצר ולרשות המבצעת, שהעובדים כולם משלמים פרמיה בגין דמי האבטלה.

דוד טל: כלומר, דמי האבטלה הם לא טובה והם לא הכסף של אף לא אחד באוצר.

דוד טל: זה כסף של העובדים.

דוד טל: זה ביטוח כמו כל ביטוח אחר.

דוד טל: זה כמו שאני מניח שיש אנשים שמבטחים את רכבם בביטוח כזה או אחר ומשלמים פרמיה, ואם קורה להם, חס וחלילה, או לרכבם משהו הם מקבלים את דמי הביטוח.

דוד טל: אלה אותם דמי ביטוח.

דוד טל: אני מאד מבקש שאנשי האוצר, פקידיו הבכירים והפחות בכירים, המוכשרים מאד, יגלו בנושא הזה רגישות יותר גדולה ממה שהם מגלים.

דוד טל: הם רואים תמיד יותר ויותר את הגרוש והם לא רואים את הבן-אדם, מה עוד שכפי שאמרתי הכסף הוא לא שלכם.

דוד טל: חד-משמעית הוא לא שלכם.

דוד טל: אני פונה כרגע אל האוצר.

דוד טל: בעבר היו זמנים שבאותו ענף שאנחנו מדברים עליו, ענף האבטלה, הצטברו הרבה מאות מיליוני שקלים, אם לא מיליארדי שקלים.

דוד טל: אתם זוכרים זאת היטב.

דוד טל: מה לעשות?

דוד טל: המצב השתנה.

דוד טל: כשהיו הרבה מאד מיליוני שקלים, ואולי מיליארדי שקלים, אני לא יודע אם לא העבירו את הכספים מענף לענף ולא השתמשו בכספים הללו למטרות חיוביות אחרות.

דוד טל: אבל אי-אפשר כל הזמן להאשים את המובטלים בכך שהם גוזלים את הכסף הזה.

קריאה מהקהל: עובדים רבים מובטלים ואתם תמשיכו בכל הדיונים שלכם.

קריאה מהקהל: תגידו מהו היקף העובדים המובטלים.

קריאה מהקהל: כולם עובדים עלינו.

קריאה מהקהל: איפה הייתם כולכם כשהמפעלים נסגרו?

קריאה מהקהל: כמה פעמים הייתי אצלכם?

קריאה מהקהל: מישהו עשה משהו?

דוד טל: לכן, אני מאד מבקש מאנשי האוצר להפסיק להאשים את המובטלים.

דוד טל: את דמי האבטלה הם מקבלים בזכות ולא בחסד.

דוד טל: אחד הקריטריונים לאורך כל הדרך הוא קריטריון שאולי יש בו איזשהו טעם, אך לדעתי הוא מוגזם מאד, משום שהתפיסה היא שכל המובטלים הם שקרנים, רמאים וגוזלים את כספי המדינה.

דוד טל: אם יש כאלה, וכנראה שיש כאלה, אני רוצה לקוות שהם רק בשוליים.

דוד טל: אם יש קצת יותר – אזי התפקיד של הרשות המבצעת הוא לאכוף את החוק ולבדוק.

דוד טל: אם יש מישהו שמרמה – אתם מכירים את הדרך, אתם מכירים את הכתובת.

דוד טל: אתם יודעים לעשות את הדברים בהרבה מאד מקרים ותעשו זאת גם במקרה הזה.

דוד טל: אני חושב שהממשלה צריכה לומר היום יותר מתמיד מה היא רוצה.

דוד טל: האם היא רוצה כלכלה חופשית, לפרוץ את כל הסכרים, להוריד את כל ההיטלים, ולגרום לכך שהשוק יוצף בכל מיני מוצרים וטובין כאלה ואחרים, שיגרמו בסופו של דבר לסגירת מפעלים, כמו מפעל קרית הפלדה למשל?

דוד טל: לאחר שמפעל קרית הפלדה ייסגר סביר מאד להניח שבתורכיה יעלו את המחירים ולנו לא תישאר ברירה אלא לקנות את אותה תוצרת שקנינו כאילו בזול בכספים מאד גדולים ובמחירים יקרים יותר.

דוד טל: בעצם הפסדנו בכך מפעל שלם וגם אם נרצה לשקם אותו ולהחזירו בחזרה, ייקשה עלינו מאד הדבר.

דוד טל: אני חושב שהמיתון הזה יילך ויגבר, יילך ויעמיק, אם הממשלה לא תיכנס לתכנית חירום לאומית בנושא האבטלה.

דוד טל: היא עלולה למצוא עצמה בשעת חירום, משום שבסופו של דבר הנושא הוא נושא חברתי טעון.

דוד טל: אם רוצים לחזור למראות ואדי סאליב ולימי הפנתרים השחורים – ואני לא חושב שהממשלה רוצה בכך, והיא גם לא צריכה את זה בימים האלה – צריך פשוט להמשיך באותה מדיניות.

דוד טל: פעמים הזכירו לי, כשהמדיניות הכלכלית הצליחה, את התרומה הנכבדה של פקידי האוצר למצב ולתוצאה.

דוד טל: באותה מידה אפשר היום להפנות אצבע מאשימה כלפי האוצר, משרד העבודה ומשרד התעשייה והמסחר, שלא עושים מספיק ביחד עבודה משותפת, כדי לדאוג לכך שהדברים הללו לא יקרו.

דוד טל: לא נעשה די כדי שמשרד התעשייה והמסחר ייצור יותר מקומות עבודה.

דוד טל: אפשר בצורה כזאת או אחרת לא להוריד את המכסים, דבר שמציף את השוק בכל מיני טובין.

דוד טל: אני שומע עכשיו שרוצים גם להוריד את ההיטל על יינות.

דוד טל: אין לנו הרבה יקבים בארץ ויין הוא אולי לא מי יודע מה איזה מצרך חשוב.

דוד טל: אבל גם במקרה הזה אם יורידו היטלים, אין שום ספק לאן הדבר יחתור ואין לי שום ספק שבצורה כזאת או אחרת יפטרו אנשים גם בתחום הזה.

דוד טל: הבוקר קיבלתי טלפון בו נאמר לי שפיקוד העורף ביקש כ-70 מיליון שקל מהאוצר.

דוד טל: הם מזכירים שהעורף עדיין לא מוכן למלחמה, בכלל לא מוכן למלחמה.

דוד טל: כרגע העניין נעצר באוצר.

דוד טל: אין שום ספק שאם הכסף הזה לא יוקצה למילוי צרכים חיוניים כאלה, המפעלים שאמורים לייצר ערכות כאלה ואחרות יצטרכו להיסגר ולפטר אנשים.

דוד טל: שני מפעלים כבר הודיעו – אחד עם 60 עובדים ואחד עם 120 עובדים – שהם הולכים לפטר עובדים.

דוד טל: זה מה שיקרה.

דוד טל: עובדים אלה ייכנסו למעגל המובטלים.

דוד טל: אנחנו לא צריכים להיות מופתעים מזה שמספר המובטלים הולך וגדל, משום שאני חושב שהתהליך שאנחנו נמצאים בו והגישה של אנשי האוצר, של משרד העבודה ושל התמ"ס מביאה אותנו לכך.

דוד טל: אני רוצה להתייחס במילה אחת לגבי תכנית ויסקונסין.

דוד טל: ביקשתי משר העבודה לדון כאן בוועדה בתכנית ויסקונסין טרם פרסומה.

דוד טל: נקבעה ישיבה ולאחר מכן היא נדחתה.

דוד טל: אמרו לי שכרגע לא מתכוונים עדיין לבצע את התכנית.

דוד טל: אבל כשמדובר בתכנית ויסקונסין אני רוצה להזהיר.

דוד טל: קראתי את התכנית ולמדתי מה זה תכנית ויסקונסין, מה היה שם ומה רוצים לעשות פה.

דוד טל: אני מאד חושש שהמודל שרוצים ליישם פה לא יהיה ישים פה.

דוד טל: אני לא רואה מישהו מאיתנו שיוכל להסתכל בעיניים של האנשים, שאחרי שהם עברו את כל הראיונות, את כל הסידורים והכל, הם יגיעו למצב כזה שאפילו את הבטחת ההכנסה שיש להם היום הם לא יקבלו.

דוד טל: זה דבר שאני לא מעלה אותו על הדעת.

דוד טל: אנחנו עוברים מצב מסויים.

דוד טל: המצב הזה לא חדש לנו.

דוד טל: כפי שאמרתי, בוועדה הזאת כבר דנו בנושאים האלה.

דוד טל: דנו, למשל, בנושא התיירות.

דוד טל: ביקשנו שיעשו את ההכשרות המקצועיות במסגרת כפי שניתנה ואופשרה בתחילה על-ידי האוצר.

דוד טל: בשלב מסויים האוצר אפילו עצר את העניין הזה ולא איפשר להמשיך עם זה.

דוד טל: היום נוצר מצב כזה שאנחנו כבר לא מדברים על פיטורי עובדים מהשורות האחרונות.

דוד טל: אנחנו מדברים כבר על פקידות בכירה ועל מנכ"לים בבתי המלון שמפוטרים.

דוד טל: עם כל הכבוד לכל תכניות ההשלמה של ההשכלה למיניהן, הפתרון האמיתי לאבטלה היה ונשאר עבודה ומקומות עבודה.

דוד טל: בתקופה של מיתון וסגירת מפעלים אנו חייבים למצוא פתרון יצירתי, שיהווה לא רק פתרון זמני בזמן שהותו של המובטל בתכנית להכשרה מקצועית, או להשלמת השכלה, אלא יש להתייחס לפתרון אמיתי ולטווח ארוך.

דוד טל: שנית, לא מדובר כאן על האבטלה כעל בעיית שוליים, כעל בעיית הפריפריה.

דוד טל: כפי שאמרתי קודם, כאשר מנכ"ל של בית מלון, או פקיד בכיר, נאלצים לעזוב את תפקידם, עלינו לנטוש את הנימה המתנשאת במידה מסויימת שבה התייחסנו לבעיה עד כה.

דוד טל: כל אחד ואחד מהיושבים כאן צריך להבין שאין מדובר עוד בסוגייה תיאורטית, אלא במשהו שיכול לפגוע גם בו, או בה.

דוד טל: לא ניתן להגיד: לי זה לא יקרה.

דוד טל: זה כבר קורה, וקורה היום, רבותיי.

דוד טל: שלישית, כאמור, מדובר בבעיה שאינה קשורה רק לפועלים ולעובדים מבוגרים יותר, ששילובם מחדש בתעסוקה מהווה בעיה בפני עצמה.

דוד טל: יש בעיה לנשים ולמפרנסים חד-הוריים.

דוד טל: גם מי שהיה עד היום חסין מפני אבטלה חשוף היום והוא הופך להיות חשוף יותר ויותר.

דוד טל: לכן, אל לנו לסיים דיון זה בהצהרות על הצורך בהיערכות או בהרחבת התכנית להכשרה מקצועית.

דוד טל: הכשרה מקצועית צריכה להיות מכוונת לתעסוקה ולא רק להוות תכנית להעברת הזמן של המובטלים.

דוד טל: עלינו להיות יצירתיים הרבה יותר ולמצוא פתרונות שיתייחסו למאפיינים של התקופה הקשה בה אנו נמצאים, המשליכה על כל הענפים במשק.

דוד טל: אני שוב קורא כאן למשרדים הרלוונטיים, משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד התעשייה והמסחר, משרד העבודה והרווחה, שיחברו יחד, יתכנסו ויגישו איזו תכנית חירום, שאם לא כן באמת ניכנס לשעת חירום ואני מניח שהמראות שיראו לא יהיה מלבבים ביותר.

קריאה מהקהל: למה לא אמרתם את כל הדברים האלה כבר לפני שנתיים?

קריאה מהקהל: איפה הייתם?

קריאה מהקהל: חוץ מעמיר פרץ שקיבל אותנו, אף אחד לא רצה לשוחח איתנו.

קריאה מהקהל: מה עשיתם לנו?

קריאה מהקהל: איפה הייתם?

קריאה מהקהל: עשיתם לנו עוול.

קריאה מהקהל: תתרמו, תעזרו ליזמים והם יפעילו את המפעל.

קריאה מהקהל: 800 עובדים יכולים להיקלט במפעל הפלדה.

קריאה מהקהל: אתם יושבים ועושים פה חישובים.

דוד טל: אדוני, אני מבקש ממך לשבת.

דוד טל: אני רוצה לפתוח את הדיון.

דוד טל: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, רבותיי נציגי המשרדים, נציגי עובדים, נציגי ארגוני עובדים.

דוד לוי: הדיון הזה מתקיים בכינוס פגרה מיוחדת בעקבות הצעה לסדר היום שיזמתי ביחד עם חבר הכנסת רן כהן, כדי לדון בסוגייה הנוראה הזאת, שהיום אפשר להגדיר אותה כאסון לאומי.

דוד לוי: לנוכח מימדיה של האבטלה המתפשטת, המתרחבת, המתמשכת, שקורבנותיה הם אנשים ומשמעותה פירוק המשק שלנו, אפשר להגדירה כאסון לאומי.

דוד לוי: האמנתי שלישיבה הזאת יבואו נציגי הממשלה, שרים.

דוד לוי: אבל אותה תופעה חוזרת על עצמה.

דוד טל: אגב, כולם הוזמנו.

דוד טל: שר האוצר, שרת התעשייה והמסחר ואחרים הוזמנו לישיבה.

דוד לוי: בוודאי, אין לי ספק בכך.

דוד לוי: אני מדגיש זאת כדי להמחיש את הזלזול של הממשלה באנשים.

דוד לוי: זוהי המציאות העגומה.

דוד לוי: הממשלה היתה צריכה להתכנס לישיבות מיוחדות ולקבל החלטות נוכח הדרמה הזאת שמתמשכת.

דוד לוי: לצערי הרב, גם במליאת הכנסת – ואתה זוכר זאת, אדוני היושב-ראש – שולחן הממשלה היה יתום.

דוד לוי: לכן, אין מי שנותן תשובות.

קריאה מהקהל: חוץ מהשר אביטל.

דוד לוי: על השר אביטל תמיד מטילים את העבודה המלוכלכת, ותסלחו לי על הביטוי הזה.

דוד לוי: אבל ראש הממשלה היה צריך להופיע.

דוד לוי: שר האוצר היה צריך להופיע.

דוד לוי: השרים הנוגעים בדבר היו צריכים להופיע.

דוד לוי: לאף אחד לא איכפת.

דוד לוי: מה שאיכפת היום זה איך הממשלה הזאת תשרוד ואיך השותפות הזאת לא תתפרק.

דוד לוי: אבל המשק מתפרק והחברה נהרסת.

דוד לוי: אנחנו עדים לטרגדיות נוראיות והעניין הזה הולך ומתרחב.

דוד לוי: אין היום 200,000 מובטלים היום, אדוני.

דוד לוי: מי ששמע את פרופסור זוסמן יכול לתאר לעצמו שהעניין הזה מגיע למימדים שהם אסון לאומי.

דוד לוי: הוא דיבר על 450,000 מובטלים.

דוד לוי: אני יודע, אני חי את הדרמה הזאת באיזור שלי ובארץ כולה.

דוד לוי: חוץ ממילים אין הממשלה הזאת מתמודדת.

דוד לוי: היא איננה מגבשת תכנית, היא איננה מקיימת דיון והיא איננה לומדת תכניות שהוגשו לה על-ידי אנשי משק וכלכלה.

דוד לוי: הכל נמצא במגירות.

דוד לוי: נדמה שבמקום שהשרים יעסקו בעניינים האמיתיים האלה, הנוראיים האלה, הפכו לחברי המטה הכללי של צה"ל.

דוד לוי: כל אחד עם פסוקו של יום בעניין הביטחוני ובעניין המדיני, וכל אחד גאון, אבל למובטל אין אל מי לפנות ואין לו מזור.

דוד לוי: ענפים שלמים קורסים.

דוד לוי: ענף הבנייה עובר את המשבר הגדול ביותר בתולדותיו, ואני יודע במה מדובר.

דוד לוי: מי שיודע מה זה ענף הבניין יודע שסביבו מצוי הכל.

דוד לוי: הלא יש כאלה שמדברים ולא יודעים מה זה.

דוד לוי: כל המקצועות סביב הענף הזה נפגעו.

דוד לוי: הוא נמצא "על הפנים" והוא מתפרק.

דוד לוי: בתעשייה יש משבר אמיתי.

דוד לוי: מפעלים נסגרים.

דוד לוי: אין למי לפנות.

דוד לוי: הקורבנות הם הפועלים אשר נתנו את שנות חייהם היפות.

דוד לוי: מי שלא ראה פועל במפעל לתפארת כמו "קרית הפלדה" בוכה, לא ראה מצוקה בחייו.

דוד לוי: אלה אנשים שרוצים לחיות מיגיע כפיהם, מזיעתם ולקיים את משפחותיהם בכבוד.

דוד לוי: היום יש בגליל משבר נורא שמאיים ושבעקבותיו צעירים רבים עוזבים עכשיו.

דוד לוי: מפעלים נסגרו ונסגרים עוד מפעלים.

דוד לוי: זה לא רק בגליל, אבל אני מצביע על הגליל.

דוד לוי: אין אפילו ניסיון להקים משהו לסיוע למפעלים שנמצאים במצוקה.

דוד לוי: אנחנו מייבאים אבטלה, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: המשק מוצף בתוצרת לא ישראלית.

דוד לוי: ספסרים עושים הון.

דוד לוי: פועלים של התעשייה שלנו נזרקים לרחוב.

דוד לוי: אנחנו בעצם דואגים לעבודה בתאילנד, בסין, בפיליפינים, בתורכיה ובכל מקום.

דוד לוי: אולם אצלנו הכל מתמוטט.

דוד לוי: מתפרק הכל.

דוד לוי: מדברים איתי אנשים על כך שהם קונים מוצר מסויים שמייבאים אותו בסיטונות, ואין עין ואין פיקוח, הכל מותר.

דוד לוי: מוכרים חולצה ב-5 שקלים, ב-10 שקלים.

דוד לוי: זו רק דוגמא.

דוד לוי: אבל זה קיים בכל התחומים.

דוד לוי: הלבידים אצלנו התמוטטו.

דוד לוי: מפעלים רציניים שחשבנו שהם שיא הפאר שלנו מתפרקים לעיני כל ולאף אחד לא איכפת.

דוד לוי: המדינה הזאת הולכת לאבדון.

דוד לוי: אדוני, אני זועק את הדברים ממר נפשי.

דוד לוי: אני יודע מה קורה.

דוד לוי: אני יודע מה יקרה.

דוד לוי: כאשר יתפרץ הסכר ירוצו לכבות את הדברים במים שאין בנמצא.

דוד לוי: אבל בינתיים אנשים נמצאים במשבר כלכלי ובמצוקה נוראה.

דוד לוי: יש להם מחוייבויות, יש להם משכנתאות לשלם ויש להם הוצאות חינוך בגין הילדים שלהם.

דוד לוי: יש להם הוצאות בכל תחום.

דוד לוי: מי יענה?

דוד לוי: היום, לנוכח האדישות הזאת של הממשלה, אפשר לומר: מי לא מענה באטימות ובהתעלמות הזאת?

דוד לוי: וכל אחד מופיע ונותן לנו תיאורים.

דוד לוי: דרושה מדיניות ברורה לשיקום לאומי, להצלה בעוד מועד, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: זה לא איזה מפעל אחד שצריך לתת לו זריקת פניצילין או אקמול.

דוד לוי: המשק כולו מתפרק.

דוד לוי: בחודש אחד 20,000 אנשים פוטרו מעבודתם.

דוד לוי: בחודשים האחרונים פוטרו רק בגליל 4,000 עובדים מהתעשייה בלבד.

דוד לוי: הכל מתפרק והממשלה מגלגלת עיניים ולא מטפלת בדברים, אדוני היושב-ראש.

דוד לוי: האמן לי.

דוד לוי: אינני נוהג להחרים, אבל לנוכח המצב הנורא הזה ולנוכח העובדה ששרים לא באו לישיבה הזאת היית צריך לסגור את הישיבה הזאת כמחאה.

דוד לוי: אל מי אנחנו מדברים?

דוד לוי: אל מי נדבר?

דוד לוי: אל עצמנו?

דוד לוי: בינינו לבין עצמנו?

דוד לוי: אנשים מצויים במצוקה.

דוד לוי: זה לא פלא שהכל בוער היום.

דוד לוי: הרשויות המקומיות עומדות לפני לחץ וזרם איום ונורא.

דוד לוי: שירותי הרווחה מתמוטטים.

דוד לוי: לשכות העבודה כבר לא יכולות לעמוד אל מול הזרם ואל מול הזעם.

דוד לוי: האם הממשלה מחכה עד שתהיה תבערה?

דוד לוי: האם רוצים לחזור אל אותן השנים שחשבנו שהן חלפו ולא ישובו עוד?

דוד לוי: יד איש באחיו.

דוד לוי: יש פערים חברתיים.

דוד לוי: חוזרים אל הימים השחורים.

דוד לוי: אנשים במר גורלם סולדים מן המסודרים ומסתכלים סביבם.

דוד לוי: מי יהיה אחראי על הילדים שלהם?

דוד לוי: איך יגדלו הילדים שלהם?

דוד לוי: איזה דור יהיה בארץ הזאת?

דוד לוי: אני שומע ואני יודע שצעירים רבים עוזבים את המדינה.

דוד לוי: ובמה עוסקת הממשלה?

דוד לוי: היא עוסקת בעצמה, איך לשרוד בשותפות הקיימת, היא משחקת במשחק של מחבואים, איך אחד יסדר את השני ובלבד שיושבים ליד השני, ביחד.

דוד לוי: זה דבר נוראי, שעוד לא היה כדוגמתו.

דוד לוי: היו משברים וממשלות התכנסו והגיעו לעסקאות חבילה, להיחלצות של כל הגורמים במשק, בפעולת SOS.

דוד לוי: אתה בוודאי זוכר זאת, עמיר.

דוד לוי: אבל פה לא קורה כלום.

דוד לוי: יש אדישות נוראה.

דוד לוי: לצד זה, אדוני היושב-ראש, יש חברה שמתענה.

דוד לוי: אנשים שהיו החלוצים של המדינה הזאת בתעשייה ובאיזורי פיתוח נשכחים.

דוד לוי: היום עוד מעט אתה תשמע את הפתרון של הממשלה, ואגב יש לה את הסיסמה הזאת שאפילו לא למדו אותה.

דוד לוי: הפתרון הוא דרך תשתיות וחינוך.

דוד לוי: תשתיות וחינוך, עד שיגדל הנער.

דוד לוי: ומה יהיה איתו?

דוד לוי: ואם הוא יגדל בכלל.

דוד לוי: מה גם שבחינוך מקצצים.

דוד לוי: שולחים אנשים להכשרה מקצועית.

דוד לוי: הם יוצאים מהסטטיסטיקה כמובטלים והם יוצאים מההכשרה המקצועית כמובטלים עם תעודה.

דוד לוי: זה הרי לא ייאמן.

דוד לוי: זה חלם.

קריאה: מה עם האקדמאים?

דוד לוי: זה נכון גם לגבי האקדמאים.

דוד לוי: האבטלה שם היא כבר כמעט 20%.

דוד לוי: אני יודע את הדברים.

דוד לוי: אנחנו לא ממציאים פה דברים.

דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני יודע את הרגישות שלך.

דוד לוי: אבל אם אתה רוצה באמת להביא לכך שהוועדה הזאת תהיה הגורם אשר ידחף את הממשלה להתמודד עם הבעיה בעוד מועד, שהיא אסון, תדרוש על-פי סמכותך ששרים יבואו לכאן.

דוד לוי: אנחנו רוצים את נציגי הממשלה, את השרים המופקדים על הנושא.

דוד לוי: מוטלת עלינו אחריות לעמוד על הדיסצפלינה הזאת.

דוד טל: ליושב-ראש ועדת הביקורת יש פריבילגיה של צו הבאה.

דוד טל: עמדתי על העניין הזה וביקשתי שכל שר מהשרים יגיע לישיבה.

קריאה: איפה צחי הנגבי?

קריאה: הוא מוציא לנו צו סגירה.

קריאה: אנחנו ביקשנו הטבות?

קריאה: ביקשנו משהו?

קריאה: ביקשנו רק לעבוד.

קריאה: זה הכל.

קריאה: יש לי 10 ילדים.

קריאה: אני צריך לפרנס 12 נפשות.

קריאה: זה מעניין מישהו?

דוד לוי: לכן, לנוכח המצב הנורא הזה לא הייתי רוצה שנצא אחר-כך עם איזה נייר של המלצות הוועדה.

דוד לוי: לא נתרום בכך שום דבר.

דוד לוי: זה יתווסף לאוסף הקלסרים של החלטות ועדות הכנסת.

דוד לוי: צריך לעמוד כאן אל מול השרים ולקבל תשובות.

דוד לוי: לדעתי, תקבל פה תמיכה מכל הנמצאים וגם מכל אלה שלא נמצאים פה, כי העניין הזה דורש ממש מאבק.

דוד לוי: אין ברירה.

דוד לוי: כשהעניין מגיע להתמוטטות, לפת לחם, לאובדן הכבוד, להרס התא המשפחתי, להפקרת איזורים וציבורים שלמים, דרושה כאן פעולה בלתי-שגרתית, למרות שאמרת שאין לך את אותה סמכות שיש ליושב-ראש ועדת הביקורת.

דוד לוי: הסמכות הזאת היא סמכות מוסרית ממדרגה ראשונה.

דוד לוי: בציבור מחכים למי שירים את הדגל הזה, ויש לעשות, ולא רק כדי לצאת ידי חובה.

דוד לוי: אם הממשלה לא תעשה זאת ובמהרה, אנחנו נעמוד מול תבערה.

דוד לוי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

קריאה: אני רוצה להגיד רק מילה אחת.

קריאה: באתי עכשיו מביתו של ראש הממשלה.

קריאה: אני יושב שם עם ילדים, עם מובטלים, עם נכים.

קריאה: אנחנו יושבים ונשרפים בחום מול הבית של ראש הממשלה, והוא לא בא לפה.

קריאה: כולם ביחד צריכים להגיד שאתם נגד התקציב.

קריאה: כולכם ביחד צריכים לא להסכים לו.

קריאה: אין להסכים לשחיתות הזאת שקוראת פה.

קריאה: אתם מדברים על נקודה אחת?

קריאה: אני מדבר על כך שיש ילדים שאין להם מה לאכול.

קריאה: אני מדבר על זה שאנשים מאבדים את השפיות.

קריאה: מה נשאר לנו?

קריאה: להיזרק לרחובות?

קריאה: לעלות על המימסד?

קריאה: למי נשאר לנו להאמין?

קריאה: לעצמנו?

קריאה: שניקח את החוק לידיים כדי להביא אוכל וכדי להביא עבודה?

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שלא הייתי בטוח אם אני צריך להגיע לדיון הזה, כי הדיונים האלה הופכים לוונטילציה של מצב.

אילן גילאון: עדיין, חבר הכנסת דוד לוי, זה בכלל לא היה איכפת לי ששולחן הממשלה יתום אילו היו מקבלים את ההחלטות שצריך לקבל.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, יש מדיניות, שאני לא יודע אם קוראים לה הדלת המסתובבת, או "נחום תקום", או קרוסלה.

אילן גילאון: זה בכלל לא משנה.

אילן גילאון: אני רוצה לתת לך דוגמא.

אילן גילאון: אני חושב שכשיש מחסור בעבודה לבני אדם יש שני אחראים לעניין הזה.

אילן גילאון: רק שניים יכולים להיות אחראים לעניין הזה.

אילן גילאון: אחד מהם הוא אולי הבן-אדם, אבל השני הוא נציג הממשלה, שר העבודה והרווחה.

אילן גילאון: לכן, השאלה המרכזית היא לא את מי הממשלה מאשימה, את המובטלים או את האבטלה, כי התפקיד של הממשלה הוא לא להאשים לא את המובטלים ולא את האבטלה, אלא לתת מקומות עבודה, כי זאת האחריות שלה.

אילן גילאון: בחודשיים האחרונים נתנו עוד 7,000 אשרות לעבודה זרה.

דוד טל: חבר הכנסת גילאון, אני רוצה לתקן משהו, ולא רק בגלל ששר העבודה והרווחה הוא בן סיעתי.

דוד טל: מי שאמון על יצירת מקומות תעסוקה זה משרד המסחר והתעשייה.

אילן גילאון: What ever.

דוד טל: יש את משרד העבודה ואת לשכת התעסוקה, אבל לשכת התעסוקה באה כדי להוסיף על מקומות העבודה שמשרד התעשייה והמסחר צריך לייצר.

דוד טל: ציינתי זאת רק כדי לדייק בדברים.

דוד טל: לכן, פניתי גם למשרד האוצר, גם למשרד העבודה והרווחה וגם למשרד התעשייה והמסחר, כי הם ביחד צריכים לעשות את העבודה.

אילן גילאון: נושא האבטלה הוא לא דבר שנופל מהשמיים.

אילן גילאון: הוא תוצאה של החלטה של בני אדם ולא של פקידים.

אילן גילאון: לכן, ההתדיינות והדיון זה לא הנושא.

אילן גילאון: אדוני, בשנות השישים אבא שלי היה מובטל.

אילן גילאון: אתה יודע מה ההבדל בין המיתון של שנות השישים לעכשיו?

אילן גילאון: אז אבא שלי חשב באיזשהו מקום שמישהו חושב איך למצוא לו עבודה.

אילן גילאון: היום לאף אחד אין שום תקווה שמישהו באיזשהו מקום חושב למצוא לו עבודה.

אילן גילאון: תסלח לי אם אשמע מיושן, אני רוצה להיות מיושן.

אילן גילאון: הדבר הראשון שצריך לעשות הוא שכל מה שיש מלאימים, אם זה קרית פלדה ואם זה טכסטיל.

אילן גילאון: ישנו הטכסטיל הנכשל הזה, שהמיליונרים והספסרים עושים ממנו כל-כך הרבה כסף.

אילן גילאון: הוא נכשל.

אילן גילאון: עוד 240 משפחות נפלטות לשוק האבטלה, עוד 700 משפחות וכו'.

אילן גילאון: לכן, לפני שהולכים לתכנית ויסקונסין ולפני שמוציאים להכשרות צריך קודם כל לשמור על מה שיש.

אילן גילאון: אם הגורמים הפרטיים לא מסוגלים להחזיק את המפעלים, התפקיד של המדינה הוא לשמור על העבודה לאנשים.

אילן גילאון: זאת השאלה המרכזית.

אילן גילאון: השאלה היא: מי נותן עבודה?

אילן גילאון: התפקיד של המדינה הוא לתת עבודה, כמו שתפקידה לתת חינוך, בריאות וקורת גג.

אילן גילאון: אלה הם תפקידיה של המדינה.

אילן גילאון: כל פעם מספרים לנו שיש מלחמה.

אילן גילאון: אני אומר לכולכם – וזה קיים כבר במשך שנים - שהמפלט של כל אחד הוא הביטחון.

אילן גילאון: כל הזמן אומרים לנו: יש ביטחון, תשתקו.

אילן גילאון: אבל בינתיים, באותה תקופה שיש בעיות ביטחון, קורים דברים.

אילן גילאון: ישנה חברת "דרך ארץ", שבונה את כביש חוצה ישראל.

אילן גילאון: כשהחברה הזאת נקלעה לקשיים קפצה ממשלת ישראל ונתנה לה ערובות.

אילן גילאון: ללבידי אשקלון אין דבר כזה.

אילן גילאון: לסלילי חולה אין דבר כזה.

אילן גילאון: לקרית הפלדה אין דבר כזה.

אילן גילאון: במקומות האלה, שיש בהם כל-כך הרבה אנשים, אין דבר כזה.

אילן גילאון: אבל ל-5-10 משפחות יש תמיד דבר כזה.

אילן גילאון: לכן, אם צריך לעשות את החשבון לא צריך לעניין את הוועדה איך יפתרו את הדברים.

אילן גילאון: אנשים צריכים למצוא מקומות עבודה.

אילן גילאון: אני לא מפחד מעבודה יזומה.

אילן גילאון: אני אומר שאני בעד עבודה יזומה.

אילן גילאון: כל הזמן אומרים: עבודה יזומה זה לחפור שוחות ולטעת עצים של קרן קימת.

אילן גילאון: ובכן, זה לא נכון, אדוני.

אילן גילאון: יש מספיק עבודה בתשתיות, בשיטור, בעבודה קהילתית וכו'.

אילן גילאון: יש המון מקומות שאפשר לעשות בהם עבודה יזומה.

אילן גילאון: הממשלה הזאת מתבקשת ונדרשת לקנות מקומות עבודה.

אילן גילאון: זו חובתה.

אילן גילאון: היא נדרשת לקנות מקומות עבודה.

אילן גילאון: כשאין מקום עבודה – תקנה אותו.

אילן גילאון: אחרת תשלם מחיר כפול ומכופל.

אילן גילאון: מה זה עוזר שמאריכים היום את תוחלת החיים בשעה שבגיל 45 הורגים את האנשים, ממיתים אותם?

אילן גילאון: מה זה עוזר?

אילן גילאון: אני כל הזמן שומע על העניין של העובדים הזרים.

אילן גילאון: העובדים הזרים לא הגיעו לארץ משום שממשלת ישראל דאגה באמת לפועלים הרומנים, או לפועלים הסינים או לפועלים אחרים.

אילן גילאון: היא דאגה לקבלנים, אדוני.

אילן גילאון: היא דאגה שכיסיהם התפוחים של אותם גורמים יתפחו עוד יותר.

אילן גילאון: בא מישהו ואומר לי: הבן שלי סיים את השירות הצבאי, האם הוא יילך לעבוד בטיח?

אילן גילאון: אמרתי שב-700 דולר לחודש איש לא יכול להתקיים.

אילן גילאון: תשלמו לו מה שצריך.

אילן גילאון: למה לא להוריד במקצת את פער הרווח והתיווך?

אילן גילאון: אדוני, בשנות השישים, לעומת מה שקורה היום, היתה תקווה, ומסביב לא היו אנשים שהרוויחו פי 700 ופי 800 מאלה שאין להם בשביל מה לקום בבוקר, אלה שלא יכולים להסתכל בעיני האישה כי הם מתביישים, אלה שלא יכולים לראות את הילד בשעה שעוטפים את הסנדוויצ'ים.

אילן גילאון: זו הבעיה.

אילן גילאון: אדוני, דיברנו על נושא האבטלה עד שהכחילו לנו הידיים.

אילן גילאון: אז מה?

אילן גילאון: מה זה משנה?

אילן גילאון: צריך ליצור מקומות עבודה.

אילן גילאון: הושיבו את ועדת תמיר.

אילן גילאון: היא עבדה במהלך שנה תמימה על "ויסקונסין".

אילן גילאון: זה כנראה מקום שיפה לבקר בו.

אילן גילאון: אנשים ביקרו שם.

אילן גילאון: SO WHAT?

אילן גילאון: מה קרה?

אילן גילאון: האם זה נתן עוד מקומות עבודה?

אילן גילאון: אני רוצה להבין דבר אחד: מהי האחריות של המדינה הזאת כלפי האזרחים שלה?

אילן גילאון: זאת השאלה היחידה והמרכזית.

אילן גילאון: אני אומר לך בתור יושב-ראש הוועדה שבעניין הזה צריך לבוא עם תכנית שבה יש מיידית 40,000 מקומות עבודה.

אילן גילאון: יש להקפיא את כל מה שניסו לסגור, אם זה קרית הפלדה, אם זה פרוטרום, אם זה שמן וכו'.

אילן גילאון: מה שמעניין זה לשמור על מקומות העבודה.

אילן גילאון: זה עולה כסף.

אילן גילאון: הקמת מדינת ישראל עלתה ועולה כסף.

אילן גילאון: כל פעם אני אומר זאת בוועדה הזאת.

אילן גילאון: איך אני יודע שזה עולה כסף?

אילן גילאון: – כי אין עוד יזם מטומטם שיקנה את המדינה הזאת במחיר שהשקיעו בה.

אילן גילאון: פעם הבינו כך את הדברים.

אילן גילאון: אם הבינו כך את הדברים בעבר, צריך להבין זאת כך גם מהיום והלאה.

אילן גילאון: כאן צריך להפוך את היוצרים.

אילן גילאון: במשך כמעט 30 שנה המדינה הזאת השתחררה מן האחריות לתושבים שלה.

אילן גילאון: זאת האחריות שלה ולא של הפקידים.

אילן גילאון: כל הזמן אומרים שהאחריות היא אצל פקידי האוצר.

אילן גילאון: זה לא נכון.

אילן גילאון: יש ראש ממשלה, יש שר אוצר, יש שר עבודה ורווחה, שיפסיקו להסתכל לשמיים, כי זה פשוט נמאס.

אילן גילאון: לא יכול להיות שאחרי שהמדינה קיימת 50 שנה, לאחר שהיא הבינה שתפקידה ליצור מקומות עבודה, לא ייתכן שהיום אנשים ייצטרכו לצאת למאבק על מקומות עבודה.

אילן גילאון: זה לא ייתכן.

אילן גילאון: זה עניין של החלטות.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מאד מודה לך.

דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת איוב קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם היה צורך שחבר הכנסת דוד לוי יפתח את הדיון.

איוב קרא: עם כל הכבוד להצגה הזאת, אני חושב שמן הראוי היה לחכות לנציגות של הממשלה.

מרדכי משעני: עד מתי לחכות?

מרדכי משעני: על מה אתה מדבר?

איוב קרא: מדברים, אבל מה ייצא מזה?

איוב קרא: אני רוצה לדעת מה ייצא מזה?

איוב קרא: מי שמע את הדברים?

מרדכי משעני: אתה אומר שיש לחכות לנציג הממשלה.

מרדכי משעני: אבל הם לא רוצים לבוא.

מרדכי משעני: איפה שר האוצר שלך?

איוב קרא: מה ייתן לך דיון בלי האנשים הרלוונטיים, בלי השרים הרלוונטיים?

מרדכי משעני: למה באת לכאן היום?

איוב קרא: אני חשבתי שיהיו פה שרים.

מרדכי משעני: אהה, אתה חשבת.

מרדכי משעני: כולנו חשבנו.

איוב קרא: שר שלא יכול להתעמת עם מובטלים שיעזוב את הממשלה.

איוב קרא: מה הבעיה?

מרדכי משעני: תגיד להם את זה אתה.

איוב קרא: אם שר לא יכול לבוא לפה שלא יבוא לפה, שיעזוב את הממשלה.

איוב קרא: אבל אנחנו לא יכולים לבוא להצגה כזאת בלי השרים הרלוונטיים, שיכולים להתעמת עם הדברים האלה.

מרדכי משעני: על איזו הצגה אתה מדבר?

מרדכי משעני: אתם עושים הצגות.

מרדכי משעני: יש לכם עכשיו חדשה גדולה למובטלים: מפלגת המרכז מצטרפת.

מרדכי משעני: דן מרידור יציל את המדינה.

איוב קרא: אוי, באמת.

איוב קרא: האם זה שייך לעניין?

איוב קרא: באים לכאן אנשים שאין להם פת לחם.

מרדכי משעני: קריית הממשלה הולכת וגדלה וקריית הפלדה נסגרת.

מרדכי משעני: באיזו מדינה היו סוגרים קריית פלדה?

דוד טל: חבר הכנסת משעני, אני מבקש שתפסיק.

איוב קרא: אני בסך הכל בא לטובתך, מוטי משעני.

איוב קרא: אני לא נגדך, עם כל הכבוד.

מרדכי משעני: יש בממשלה 30 שרים וקריית הפלדה נסגרת.

מרדכי משעני: על מה אתה מדבר?

איוב קרא: אני חבר קואליציה ואני אומר לך שאמרתי את מה שאמרתי על השרים בלי להניד עפעף.

מרדכי משעני: גם למשכנתאות התנגדתם, אתה וחבריך.

דוד טל: אני רוצה לומר שהדיון הזה מתקיים כאן גם בגין הדו"ח שהתפרסם בקשר לאבטלה וגם משום שבשבוע האחרון, טרם צאתנו לפגרה, העלה חבר הכנסת דוד לוי את נושא קרית הפלדה.

דוד טל: לכן, חיברנו את שני הדיונים האלה.

דוד טל: אני חושב שזה היה מאד רלוונטי וחשוב והיה מקום לחיבור הזה.

דוד טל: לכן, חבר הכנסת איוב קרא, אף אחד לא עושה כאן הצגה כזאת או אחרת, אלא יש פה רצון להצביע על דברים קשים בחברה הישראלית.

איוב קרא: אני חוזר ואומר ששר שלא יכול לוועדה הזאת ולהתעמת עם הדברים, והוזמנו לכאן שרים –

דוד טל: גם ראש הממשלה הוזמן.

איוב קרא: שר שלא יכול להתעמת עם המובטלים היושבים פה, שאין להם פת לחם, לא ראוי להיות בממשלה בתקופה קשה זו.

מרדכי משעני: תגיד להם את זה.

מרדכי משעני: תגיד להם את זה.

איוב קרא: אני אומר להם את זה.

איוב קרא: אבל הם ישמעו את הדברים גם פה.

איוב קרא: יש פה תקשורת.

איוב קרא: אני רוצה לומר שהעם הולך על קיבתו.

איוב קרא: כשהולכים למלחמה חיילים רעבים בדרך כלל לא מנצחים.

איוב קרא: העם הזה הוא כולו צבא אחד גדול.

איוב קרא: לצערי, אם מישהו רעב הוא לא יכול ללכת למלחמה, ואנחנו נמצאים במלחמה קשה מאד בתקופה הזאת.

איוב קרא: צר לי שכשהקיבה ריקה אנשים יחפשו אולי לשבוע במקומות אחרים.

איוב קרא: כל המדינה לא תצא נשכרת מכך.

איוב קרא: הייתי פעיל בטיפול בסוגיית קידום העיר עכו.

איוב קרא: הייתי אחד האנשים שהובילו את הנושא הזה בממשלה הקודמת.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם שכואב לי וחורה לי מאד קודם כל סגירת מפעלי הפלדה בעכו, מכיוון שבאיזור הזה אין הרבה מקורות פרנסה.

איוב קרא: גם כך, מבחינה כלכלית, חברתית וסוציו-אקונומית העיר הזאת נמצאת במצב שהוא אולי המצב הקשה ביותר בצפון.

איוב קרא: לדעתי, היו נוהגים יותר בחכמה אם היו נותנים הלוואות ומשאירים מפעלים שיפעלו במקום לשלם דמי אבטלה בחינם.

איוב קרא: דמי האבטלה הם בעצם הרס החברה בישראל.

קריאה: מנכ"ל דלתא מקבל מיליון שקל בחודש.

קריאה: אתם מזרימים להם כספים.

קריאה: עכשיו הם פיטרו 200 עובדים.

קריאה: למה אתם לא עוצרים את זה?

איוב קרא: אני איתך בעניין הזה.

איוב קרא: יושב פה יושב-ראש ההסתדרות ויושבים פה אנשים שיש להם חותם על מה שנעשה בחברה הישראלית מבחינה חברתית וכלכלית.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם שעם כל הכבוד להליך המדיני, ואנחנו רוצים שלום, שלום הוא דבר הכי חשוב בעולם, אבל יותר חשוב שאנשים יאכלו, ישתו וירגישו טוב במדינת ישראל.

איוב קרא: ישנה התופעה של העברת מפעלים שאנחנו עדים לה, ובמיוחד המתפרות, לירדן ולמצרים.

איוב קרא: אמנם אנחנו משיגים בכך הישגים מדיניים, אבל מאידך אנחנו מוצאים עצמנו עם עשרות ומאות אלפי מובטלים כתוצאה מהתופעה הזאת.

איוב קרא: אני הייתי בעד לחשוב לא לאפשר יותר העברת מתפרות, או כל מפעל אחר לירדן, כי בעצם זה על חשבון מדינת ישראל.

איוב קרא: הגיע עכשיו שר העבודה והרווחה, וטוב שהוא הגיע.

איוב קרא: חשוב שהוא יידע שכל סגירה של המשאבים הללו מוסיפה עוד מובטלים ועוד מובטלים.

איוב קרא: אני בעד זה שיהיו לנו יחסים טובים עם כל העולם הערבי.

איוב קרא: כמובן, אני בעד זה יותר מכל אחד אחר.

איוב קרא: אבל כשאני שומע שכתוצאה מכך נסגרת מתפרה בחורפש ומוציאים לרחוב 200 מובטלים, או כשבעכו נסגר מפעל כזה או אחר ובגלל זה יש עוד אלפי מובטלים, אני מעדיף שהממשלה תיתן מענקים ותיתן גיבוי לאותם מפעלים.

איוב קרא: הרי ממילא היא תיתן למובטלים הללו סכום מסויים כל חודש.

איוב קרא: במה הועילו חכמים בדבר הזה?

איוב קרא: אני לא מבין את זה.

איוב קרא: חבריי, ההשלכות שיש לנושא המובטלים הן לא רק בהוצאת כספים ממשאבי המדינה.

איוב קרא: ההשלכות הן קודם כל ירידה מהארץ, אלימות, סמים, גניבות ובעצם התדרדרות החברה.

איוב קרא: אני לא מחפש פה אשמים.

איוב קרא: המצב הוא קריטי.

איוב קרא: המצב הוא קשה מאד ולא צריך לחפש אשמים.

איוב קרא: המצב הוא רע מאד.

איוב קרא: אם יש היום דבר שיכול לפגוע בחוסנה של מדינת ישראל הרי זה המצב הסוציו-אקונומי שאנחנו מתדרדרים בו לתהום ואני לא יודע איפה זה ייעצר.

איוב קרא: יושב פה שר העבודה והרווחה ומאד מפליא אותי שלמרות המצב הקשה הזה בכל זאת אנחנו מייבאים עובדים זרים ובכל זאת יש פה מאות אלפי עובדים זרים.

איוב קרא: מאות אלפים או מיליונים רואים בישראל מוקד שאפשר להתפרנס בו ולעשות כסף.

איוב קרא: יש לקיים דיון מקיף על כל הסוגייה הזאת, כדי למצוא את הנוסחה הגואלת למצב הרע הזה שנקלענו אליו.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת עמיר פרץ.

דוד טל: רבותיי, אני מבקש להצטמצם בדברים, כדי שאפשר יהיה לתת את רשות הדיבור גם לאנשים אחרים שבאו לכאן.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כבוד שר העבודה והרווחה, חברי הכנסת, האורחים שהגיעו, נציגי העובדים.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר שהמצב הביטחוני משמש, לצערי הרב, כסות לחוסר טיפול אמיתי ורציני בנושאים הכל-כך קשים.

עמיר פרץ: היום אנחנו נמצאים במצב שהכל צף ומתפוצץ לנגד עיניה של החברה בישראל.

עמיר פרץ: כולנו חוששים מפיגועים.

עמיר פרץ: אני יכול לומר שלפעמים כשעיר חוטפת פגז של מרגמה לא בטוח שיכולת העמידה שלה נחלשת כמו פיגוע חברתי.

עמיר פרץ: אני לא יודע אם סגירת מפעלי הפלדה היא לא פיגוע יותר קשה מבחינת עכו, חס וחלילה, ואיני רוצה לפתוח פה לשטן.

עמיר פרץ: אבל פיגועים חברתיים יכולים לערער את יכולת העמידה של עיר שלמה.

עמיר פרץ: הם משנים את האווירה מקצה לקצה, הם פוגעים באמון הבסיסי, כפי שתיארו אותו כאן גם חבר הכנסת דוד לוי וגם ידידי חבר הכנסת גילאון, בצורה כל-כך מוחשית שהתקווה שמשהו יקרה לפעמים מחזיקה את האדם במצב שונה לחלוטין.

עמיר פרץ: אני אומר שאסור למדינת ישראל להשתמש בנושא הביטחוני כדי להתחמק ממצב החירום החברתי.

עמיר פרץ: כשיש צורך בפגזים לא שואלים אם יש כסף.

עמיר פרץ: יש כסף.

עמיר פרץ: יש מצב חירום ביטחוני.

עמיר פרץ: אף אחד מחר לא יאמר לצה"ל שאין את היכולת לחמש אותו אם צריך.

עמיר פרץ: כשיש מצב חירום חברתי אין לנו שום זכות לקבל את הטענות שאין כסף.

עמיר פרץ: אין לנו שום זכות כזאת, מכיוון שהקטסטרופה שמתרחשת היא קשה.

עמיר פרץ: לצערי, מדינת ישראל פועלת בשיטת הקטסטרופה.

עמיר פרץ: כולם ידעו מה המצב בעכו.

עמיר פרץ: כולם ידעו שהמצב שם הוא מאד קשה.

עמיר פרץ: לא צריך לחכות עד שיראו את שערי המפעלים נסגרים.

עמיר פרץ: כולם יודעים מהו המצב במגזר הדרוזי.

עמיר פרץ: כולם יודעים כמה מתפרות נסגרות כל יום.

עמיר פרץ: לא צריך לחכות עד שרואים את הדרמה הזאת בחורפש.

עמיר פרץ: אם ירצו לטפל באותם מפעלים ובעלי מפעלים – עדיין יש במה לטפל.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שאנחנו צריכים לתבוע מהממשלה תשובות גם לטווח הקצר וגם לטווח הארוך, ויש מה לעשות, זאת לא גזירה משמיים.

עמיר פרץ: אספר לך שהיום בלילה אני מכנס את כל הגורמים שקשורים לקריית הפלדה, את כל מנכ"לי המשרדים, עם יזמים שרוצים להגיע.

עמיר פרץ: מנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה שהוא המפתח בעניין לא יכול להגיע.

עמיר פרץ: אני לא יודע אם הבירוקרטיה הזאת לא תגרום לכך שאנחנו לא נצליח.

עמיר פרץ: היום אפשר להכריע.

עמיר פרץ: אני לא בטוח שנצליח לפתוח את כל המפעל במכה אחת.

עמיר פרץ: אבל יש כבר שאלות שלא קשורות לתורכים.

עמיר פרץ: זה קשור לתקנות.

עמיר פרץ: יזמים אומרים: תנו לנו לאסוף גרוטאות, תנו לנו לעשות סדר בתחומים שאנחנו יכולים גם להפיק מהם תועלת.

עמיר פרץ: אתה היית שותף למשבר הגדול שהיה בכמה מפעלים.

עמיר פרץ: מה אמרו כלכלני האוצר כשבאו וטענו שאי-אפשר להפעיל את "גיבור סברינה"?

עמיר פרץ: וזה קונצרן עם 1,000 עובדים.

עמיר פרץ: אמרו שענף הטכסטיל צריך להתחסל.

עמיר פרץ: אנחנו עמדנו על כך שיש לתת סיכוי לעובדים.

עמיר פרץ: יש היום 900 עובדים שעובדים שם.

עמיר פרץ: מה אמרו על מפעל "עוף קור"?

עמיר פרץ: הופיעו כאן בפני כולם ואמרו: מי צריך משחטות?

עמיר פרץ: צריך לסגור את הכל.

עמיר פרץ: כל המדינה תהיה "היי-טק".

עמיר פרץ: על מה אתם מדברים?

עמיר פרץ: כולם הולכים להיות "היי-טק".

עמיר פרץ: מי בכלל צריך משחטה?

עמיר פרץ: מי צריך מפעל טכסטיל?

עמיר פרץ: אבל עמדנו על כך שהמשחטה לא תיסגר, והמשחטה עובדת עם 140 עובדים.

עמיר פרץ: זאת בניגוד לעמדות של הכלכלנים.

עמיר פרץ: מה אמרו על מתפרת רמון?

עמיר פרץ: אמרו: צריך לסגור אותה.

עמיר פרץ: אמרו שצריך לבנות שני בתי מלון במצפה רמון, תיירים יציפו את מצפה רמון והיא תהיה עם מקומות עבודה.

עמיר פרץ: אמרו שלא צריך שם מפעלים.

עמיר פרץ: עמדנו על כך שלא יסגרו את המתפרה, ומה שנדרש היה כסף קטן.

עמיר פרץ: כלומר, אם הממשלה רוצה לעשות משהו יש מה לעשות.

עמיר פרץ: דיברתי עם היושב-ראש, עם חברי דוד לוי ועם חבר הכנסת גילאון.

עמיר פרץ: דיברתי עם לאוטמן ואמרתי לו: תן לנו צ'אנס, למרות שהתופרות הן דרוזיות, תן לנו צ'אנס, בוא ניקח את התופרות האלה, אנחנו נהיה קבלני המשנה שלך, תן בהן אמון.

עמיר פרץ: למה אתה צריך לסגור את המפעל?

עמיר פרץ: אני מוכן ביחד עם התופרות האלה להמשיך להפעיל את המפעל אבל בתנאי אחד, שאתה תמשיך להזמין את הסחורה אצלנו, אצל אותן תופרות.

עמיר פרץ: לא צריך שאתה תהיה זה שיפעיל את המפעל.

עמיר פרץ: האם התופרות האלה בחורפש לא מסוגלות לעשות זאת?

עמיר פרץ: הן מסוגלות לעשות זאת.

עמיר פרץ: זה לא איזה סיפור כל-כך מורכב.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לפני שבועיים אמרו בהנהלת "פרוטרום" שהוא לא מפעל חלש, שעומדים לסגור את המפעל כי כבר אין להם כסף לשלם עבור חשמל.

עמיר פרץ: פניתי באופן אישי אל חברת החשמל וביקשתי שהם ידחו את התשלומים לשלושה חודשים.

עמיר פרץ: העמדנו להם אשראי של 3 מיליון שקל כדי שהם יעברו את התקופה הזאת.

עמיר פרץ: ביקשנו בסך הכל היטל ביטחה ל-6 חודשים, לא יותר מזה.

עמיר פרץ: הנהלת פרוטרום אומרת שבתוך שישה חודשים מצב הענף ישתנה.

עמיר פרץ: עכשיו, מה יקרה?

עמיר פרץ: לא יתנו היטל ביטחה, המפעל ייסגר, מי יצליח לפתוח את המפעל בעוד שישה חודשים?

עמיר פרץ: נגמר העניין, אין שום סיכוי כזה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר דנה ועדת הכספים בהיטל ביטחה לענף הלבידים.

עמיר פרץ: זה ענף שהיו בו קרוב ל-4,000 עובדים.

עמיר פרץ: היום יש שם בשלושה מפעלים ביחד 350 איש.

עמיר פרץ: זה מה שיש בסך הכל.

עמיר פרץ: היום אומרים היבואנים שכשענף הלבידים ייסגר הם יביאו סחורה מאד זולה.

עמיר פרץ: אולם שעה לאחר שהמפעלים האלה ייסגרו ולא תהיה תוצרת הארץ שמתחרה באותם יבואנים הם יעלו את המחירים.

עמיר פרץ: ואני רוצה לראות פה מישהו שיגיד: למה הם מעלים את המחירים?

עמיר פרץ: איש לא ידבר אז.

עמיר פרץ: לכן, גם אם מישהו בא ומטיף לתפיסת הכלכלה החופשית, עליו לדעת שבתפיסת הכלכלה החופשית אסור שמדינת ישראל תישאר במצב שאין לה מי שמייצר ברזל בכלל, שאין לה מי שמייצר לבידים בכלל, שאין לה מתחרים מקומיים שמאזנים את העלויות שתהיינה מחר.

עמיר פרץ: מי שטוען שהיבוא יגרום רק להוזלה טועה.

עמיר פרץ: כשהיבוא יישאר מונופול הוא ייקר את המחירים במדינת ישראל.

עמיר פרץ: גם את זה צריך לקחת בחשבון.

עמיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, זאת לא גזירה משמיים.

עמיר פרץ: חברים ותיקים זוכרים פה מה היה כשרצו להקים ועדת מנכ"לים אמיתית, ולא ועדה שתסתובב ותשמש ככדור אקמול, אלא עם תקציב.

עמיר פרץ: אנחנו זוכרים את אוטובוסי המנכ"לים שהיו מגיעים בשעת חירום ומקבלים החלטות במקום, עם כל הסמכויות ובלי לעבור כל משרד ומשרד.

עמיר פרץ: אם רוצים להקים צוות משותף למשרדי הממשלה, צריך גם לתת לו תקציב.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, ההצעה שלי היא שנתבע שבתקציב המדינה יהיה לפחות 1% מהתקציב באופן קבוע שמשמש למאבק באבטלה.

עמיר פרץ: ולא שכל פעם שיהיה משבר יגידו: יש כסף, אין כסף.

עמיר פרץ: הרזרבה לשעת החירום הביטחונית היא דבר מובן מאליו.

עמיר פרץ: צריך שתהיה גם רזרבה לשעת החירום החברתית כדבר מובן מאליו, אם רוצים איזון.

עמיר פרץ: דבר נוסף – אנחנו צריכים לתבוע מהממשלה, אם היא מאמינה במה שהיא אומרת, להציב יעד לאבטלה.

עמיר פרץ: אני מודיע לך שאני באופן אישי, כמי שחבר בקואליציה, אינני מתכוון לוותר.

עמיר פרץ: למרות העובדה שרצינו להיות בממשלת אחדות, כדי לתת גיבוי למדינה בשעת החירום הביטחונית, אי-אפשר ששעת החירום הביטחונית תהיה שעת הפקר חברתית.

עמיר פרץ: לכן, אם הממשלה לא משנה את מדיניותה אני מודיע לך שאנחנו נהיה הראשונים שנפרוש מהממשלה הזאת ואני מקווה שנסחף אחרינו הרבה מאד מפלגות אחרות, כי לא ייתכן שהכסות הביטחונית הזאת תשמש איזשהו גיבוי לכל העוולות החברתיות האלה.

עמיר פרץ: לכן, אדוני, אני מציע שנעמוד על התביעה שהצעתי.

עמיר פרץ: אני יכול לתת לך דוגמאות רבות מאד.

עמיר פרץ: יש שתי מתפרות בכפרים הדרוזים.

עמיר פרץ: מתפרה אחת היא מתפרה שנמצאת בבית ג'אן, ואף היא עמדה להיסגר.

עמיר פרץ: אתה יודע איזו הלוואה ההסתדרות נתנה ולא הממשלה?

עמיר פרץ: האם אנחנו צריכים להעמיד את הסך של 3 מיליון שקל כאשראי למפעלי פרוטרום?

עמיר פרץ: אנחנו, ההסתדרות, שנמצאת במצב כל-כך קשה, צריכים להעמיד את הסכום הזה?

עמיר פרץ: אבל אין לנו ברירה.

עמיר פרץ: אתה רואה את המצב מול עיניך, אתה רואה איך המשבר מתרחש ואתה עושה זאת.

עמיר פרץ: לא ייתכן שתהיה פה תופעה חדשה שהממשלה מתחמקת ומטילה את האחריות על כולנו.

עמיר פרץ: לכן, אתה צריך לדרוש שתהיה ועדת מנכ"לים שיש לה תקציב, כי אם לא ייתנו לה תקציב לא יהיו לה שיניים.

עמיר פרץ: היא צריכה להתחיל לעבור מישוב לישוב ולתת פתרונות.

עמיר פרץ: דבר נוסף – יש להעמיד 1% מתקציב המדינה לטיפול במצב חירום חברתי.

עמיר פרץ: אז תהיה לנו אפשרות גם לטפל בבעיות לטווח קצר, ויש מה לעשות, זו לא גזירה משמיים.

עמיר פרץ: לפני שישה חודשים היתה לנו תכנית מיוחדת לענף התיירות.

עמיר פרץ: אני יודע ששר העבודה והרווחה ניסה להמשיך אותה ולא היה לזה תקציב.

עמיר פרץ: אני מקווה שעכשיו יש בשורה חדשה.

עמיר פרץ: אחרי שבוועדת הכספים לא הצלחנו להעביר את ההחלטה לשמור לחיילים המשוחררים את המענק בתעשייה, שמענו שפתאום התכנסו אתמול בלילה ויש פתאום אישור למענק.

עמיר פרץ: אני לא יודע אם האישור ישנו או לא.

דוד לוי: הצתה מאוחרת היא האיפיון של הממשלה הזאת בכל התחומים.

דוד לוי: אתה ואני יכולים להציע משהו, הממשלה תתנגד לכך ואחר-כך היא תתכנס בפורום קטן ותקבל החלטה באם יש בכך איזשהו הישג פוליטי.

מרדכי משעני: הממשלה הזאת הצביעה נגד הצעת החוק שלי בנושא החיילים המשוחררים.

מרדכי משעני: עכשיו היא נזכרה לטפל בזה.

עמיר פרץ: לכן, אני אומר שעלינו לפעול כדי שהממשלה לא תחכה ותפעל בהצתה מאוחרת, כפי שאתמול הסתבר פתאום שזה לא כל-כך עקרוני ושאפשר פתאום לתת עידוד לחיילים משוחררים שהולכים לתעשייה.

עמיר פרץ: כנ"ל בענף בתי המלון.

עמיר פרץ: ענף בתי המלון היה אחד הענפים שמדינת ישראל נהנתה ממנו.

עמיר פרץ: אין שום סיבה לתת לו להתמוטט.

עמיר פרץ: צריך להחזיק אותו עד לימים בהם המצב ישתפר.

עמיר פרץ: דבר אחרון - הגיע הזמן שגם התעשיינים ייקחו אחריות.

עמיר פרץ: זה לא יכול להיות שכשהמדינה צומחת המנהלים חוגגים וכשהמדינה צונחת העובדים משלמים.

עמיר פרץ: לא יכול להיות מצב כזה.

עמיר פרץ: כולם נהנו מחגורת השומן.

עמיר פרץ: כולם נהנו מכך שהיו רווחים כל-כך גדולים.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, לא יקרה כלום לתעשיינים אם הם יעזרו.

עמיר פרץ: הם צברו רווחים נאים בימים הטובים כשהיתה צמיחה והם השאירו הכל לעצמם.

עמיר פרץ: הם לא התחלקו אז ברווחים עם העובדים.

עמיר פרץ: העובדים המשיכו לעבוד קשה, קיבלו את משכורתם הדלה, התקיימו בכבוד, אמרו תודה רבה ורק קיוו שהמפעל יחזיק מעמד.

עמיר פרץ: אם היום יש משבר, אי-אפשר לגלגל זאת רק לפתחה של הממשלה.

עמיר פרץ: גם התעשיינים צריכים לתרום את חלקם.

עמיר פרץ: המהירות הבלתי-נסבלת שבה סוגרים מפעל, אם כדרך לחץ על הממשלה כדי לקבל סיוע נוסף ואם בדרך כזאת או אחרת כדי לגרום לכך שהעובדים יוותרו על חלק מהזכויות שלהם, היא דבר בלתי-אפשרי.

עמיר פרץ: לכן, אנחנו לא נסכים שהמצב הביטחוני יאפיל על הצורך לטפל במצב החברתי.

עמיר פרץ: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

דוד טל: אני רוצה לעדכן אתכם במשהו.

דוד טל: חבר הכנסת עמיר פרץ הזכיר את נושא העבודה בתעשייה כעבודה מועדפת.

דוד טל: אנחנו דנו בנושא הזה לפני כשבועיים בוועדה.

דוד טל: בתום הדיון בוועדה הייתי בישיבה עם שר האוצר, שלא נעתר לבקשתי להכיר בעבודה בתעשייה כעבודה מועדפת.

דוד טל: הוא אמר לי שהוא יסכים לעשות כן בטווח היותר רחוק.

דוד טל: אמרתי לו שאני רוצה שזה יהיה כאן ועכשיו.

דוד טל: אפילו יצאתי מהפגישה איתו בחרון ובזעף, משום שהוא לא רצה להכיר בעבודה בתעשייה כעבודה מועדפת.

דוד טל: למחרת שמעתי את הרב בניזרי ושמחתי לשמוע שזה כן יוכר כעבודה מועדפת.

דוד טל: שמחתי לשמוע שהיום ראש הממשלה אמר שהעסק הזה כן ייכנס למסגרת של עבודה מועדפת של חיילים משוחררים.

דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת מרדכי משעני.

מרדכי משעני: אני רוצה להעיר הערה קצרה אחת.

מרדכי משעני: בישיבה המיוחדת של הכנסת שהתקיימה בשבוע שעבר קם השר אביטל, בתשובה להצעה לסדר היום, והודיע מעל דוכן הכנסת שקריית הפלדה בעכו לא תיסגר.

קריאות: זה הכל סיפורים.

קריאות: מתוך 120 חברי כנסת 12 חברי כנסת הגיעו לדיון מיוחד.

קריאות: איפה אתם?

קריאות: לנו אין מה לאכול בבית.

דוד טל: רבותיי, אתם רואים שלמרות הכל החלטנו לקיים ישיבה בפגרה.

דוד טל: עזבנו הכל והחלטנו לקיים ישיבה בפגרה.

מרדכי משעני: אדוני היושב-ראש, כמו כל חברי הכנסת שנכחו בדיון שמעתי במו אזניי את השר אביטל אומר שהממשלה קיבלה החלטה.

מרדכי משעני: ביקשנו לראות את ההחלטה בכתב ולא קיבלנו אותה.

מרדכי משעני: מיד לאחר מכן עלה נציג של משרד העבודה, של שר העבודה – נדמה לי שזה היה סגן שר העבודה – והוא אמר היפוכו של דבר, קרי: שבעצם הממשלה לא קיבלה החלטה כזאת, אלא שר העבודה ידאג למפוטרים.

מרדכי משעני: אני רוצה לדעת כאן ועכשיו מה קורה, כדי שנוכל לצאת מהמבוכה הזאת.

מרדכי משעני: מכיוון שנמצא כאן שר העבודה והרווחה, נציג הממשלה, אני כחבר כנסת וכחבר הוועדה רוצה לדעת האם אמנם הממשלה קיבלה החלטה לא לסגור את קריית הפלדה.

מרדכי משעני: אני חושב שאנחנו כוועדת העבודה והרווחה צריכים לעשות הכל כדי שהממשלה תקבל החלטה כזאת, משום שקריית הפלדה לא יכולה להיסגר.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אורחים, מובטלים.

חיים כץ: אני לא יכול לדבר אל אלה שאינם.

חיים כץ: אבל אני פונה אליך, אדוני שר העבודה והרווחה, כמי שיכול לעשות משהו.

חיים כץ: פנחס לוי אמר בקריאת ביניים: תלמדו מתורכיה.

חיים כץ: אל תלמדו מתורכיה.

חיים כץ: תלמדו מארצות הברית איך נלחמים על פרנסה.

חיים כץ: תלמדו איך האמריקנים נלחמים על הבאת עבודה לארצות הברית.

חיים כץ: הנושאים החברתיים הם נושאים שלא רצים עימם כל יום לטלוויזיה והם לא תופסים כותרות כמו נושאים מדיניים.

חיים כץ: הנושאים החברתיים עולים פעמיים או שלוש בשנה.

חיים כץ: כשיש את דו"ח העוני או כשיש איזו אבטלה אז מתעוררים כולם.

חיים כץ: אבל כל הפעילות השנתית איננה.

חיים כץ: הייתי על הדוכן כשדיברו על הפאלקון וביקשתי לסגור את הסיוע האמריקני.

חיים כץ: כל שנה האמריקנים מקצצים בסיוע האזרחי, מעבירים את הכסף לסיוע הביטחוני, מעבירים לדולרים וסוגרים את המדינה הזאת.

חיים כץ: סוגרים מפעל אחרי מפעל, ואתם נוח לכם לנסוע לאמריקה, לטייל.

חיים כץ: ואז תקפו אותי כולם ואמרו: מה אתה רוצה?

חיים כץ: נוותר על 2 מיליארד דולר?

חיים כץ: רבותיי, אנחנו נמצאים בשנת העצמאות ה-54.

חיים כץ: אין לנו לא עצמאות כלכלית ולא עצמאות ביטחונית.

חיים כץ: אנחנו מדינת "שנור".

חיים כץ: צריך לעבוד בארץ וצריך לחיות ממה שיש ולא עם "אובר-דראפט".

חיים כץ: אמרתי זאת בכנסת ואני אומר זאת עוד פעם כאן.

חיים כץ: זה אולי לא מצטלם.

חיים כץ: אבל אין ברירה.

חיים כץ: לצערי, כיושב-ראש ועד, עברתי תכניות פיטורין יותר מכולם פה.

חיים כץ: אני יודע מה זה לעמוד מול בן-אדם מפוטר.

חיים כץ: ראיתי את תכנית הטלוויזיה ששודרה ביום שישי בערב.

חיים כץ: אני מתכונן לדבר עם העובדים בתעשייה האווירית.

חיים כץ: מה היה משפט הסיום?

חיים כץ: משפט הסיום היה: כל אחד מכם יכול להיות פנחס לוי.

חיים כץ: זה היה משפט הסיום בכתבת הטלוויזיה.

חיים כץ: אנחנו באים לדיון, האחד מדבר כך, השני מדבר אחרת, וזה בכלל לא חשוב.

חיים כץ: זה בכלל לא חשוב.

חיים כץ: אם אתם בממשלה לא תתעוררו – זה בכלל לא חשוב.

חיים כץ: אם באנו פה לדיון, דיברנו, אמרנו את הדברים, באו יותר אנשים, או פחות אנשים – זה בכלל לא חשוב.

חיים כץ: אם אתם לא תתעוררו בממשלה ותסגרו את הסיוע האמריקני – לא יהיו חשובים הדיבורים.

חיים כץ: עליכם לסגור את הסיוע האמריקני וצריך להתחיל לעבוד בארץ.

קריאה: לא כל השרים שהוזמנו הגיעו לישיבה.

חיים כץ: תראה, אני לא יכול לדבר אל אלה שאינם.

חיים כץ: אתה הגעת.

חיים כץ: אני פונה אליך.

חיים כץ: אני לא מאשים ולא שום דבר.

דוד טל: רבותיי, אנחנו לא מנהלים כרגע דיאלוג.

חיים כץ: אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר פה.

חיים כץ: אבל אני מקווה שאתם בממשלה תעשו ותגרמו לכך שלא כל אחד יהיה פנחס לוי.

חיים כץ: תזכרו את המשפט הזה.

חיים כץ: אוי לו לוועד שצריך לבוא לוועדת העבודה.

חיים כץ: אוי לו.

חיים כץ: תמנעו זאת מאיתנו.

חיים כץ: תנו פרנסה, תנו לאנשים לחיות במדינה הזאת, לעבוד קשה אבל להתפרנס בכבוד.

חיים כץ: אני מקווה שאתה כשר העבודה תצליח להעלות בממשלה את הנושאים החברתיים.

חיים כץ: אמר השר אביטל שלא צריך לסגור את מפעלי הפלדה.

חיים כץ: אני בטוח שלא צריך לסגור אותם.

חיים כץ: אני בטוח שבידיך, ביחד עם השר אביטל, להשאיר את מפעלי הפלדה.

חיים כץ: צריך להשאיר את מפעלי הפלדה פתוחים.

חיים כץ: זה הכל.

שמואלי: השר היחיד שבא לעכו אל משרד ראש העיר יושב פה.

שמואלי: ביחד עם הוועדים אפשר להניע את הגלגלים.

שמואלי: הוא השר היחיד שבא לעכו, לא שר האוצר ולא שר התעשייה והמסחר.

חיים כץ: מר שמואלי, אני כיושב-ראש ועד העובדים כמעט הכי גדול בארץ רוצה להגיד לך שיש הרבה מאד פניות אל חברי כנסת ואומרים: תעזור לזה, תעזור לזה, תעזור לזה.

חיים כץ: ביום שיזכרו את המשפט ש"כל אחד יכול להיות פנחס לוי" ויפעלו כדי שיהיו הרבה מקומות עבודה ולא יהיו מובטלים – אז נגיע אל השלווה ואל הנחלה.

חיים כץ: אני חושב שהשר יכול לעזור לנו מאד בעניין הזה.

דוד טל: רבותיי, אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת שיש להם כושר ויכולת לשנות דברים.

דוד טל: הראיה ישנו הנושא שדיבר עליו חבר הכנסת חיים כץ.

דוד טל: כל יבוא הטובין מארצות הברית גרם לסגירת תעשייה שלמה בארץ של טכסטיל חצי כבד ועוד תעשיות אחרות.

דוד טל: אני לקחתי הצעת חוק של סנטור בשם ברי והעתקתי אותה.

קריאה: - - -

דוד טל: אני מבקש לא להפריע לי.

דוד טל: אתה כל הזמן מפריע.

דוד טל: אולי תשב בשקט?

דוד טל: אם לא תשב בשקט אוציא אותך החוצה.

קריאה: גם כך אין לנו מה לאכול.

קריאה: לכן, לפחות אביע את העמדה שלי.

דוד טל: שב בשקט.

דוד טל: הסנטור ברי דאג בארצות הברית לעובדים שלו ולמצביעים שלו.

דוד טל: העתקתי את הצעת החוק שלו מילה במילה והגשנו את הצעת החוק הזאת.

דוד טל: כתוצאה מזה הביאו לכאן עבודה.

דוד טל: משרד הביטחון העביר 95% מהתעשיות בחזרה לכאן.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

קריאה: במקום לקום - - -

דוד טל: אני מבקש שתצא מהחדר.

קריאה: אצא מהחדר, אבל גם אתם תצאו בסוף מהממשלה הזאת.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני מצטער שלא שמעתי את כולם בתחילת הדיון.

שלמה בניזרי: הייתי בכניסה, אבל הוזעקתי לאיזה מקום בדחיפות והשתדלתי לחזור מיד.

שלמה בניזרי: לכן, אני מצטער שלא שמעתי את דברי חבר הכנסת לוי ואולי גם דברים אחרים.

שלמה בניזרי: רבותיי, השבוע פרסמנו את הדו"ח עם נתוני האבטלה.

שלמה בניזרי: יכולתי לנהוג כפי שבכל חודש נוהגים, כלומר מוציאים הודעה דרך הדובר ואומרים מה הם הנתונים.

שלמה בניזרי: בכניסתי לתפקיד, ביום הראשון או בשלושת הימים הראשונים שלי בתפקיד, כבר נאמר לי שהיתה עלייה של 2.1% בדורשי העבודה באותו חודש, כשהממוצע היה 0.6%.

שלמה בניזרי: אחר-כך זה עלה ל-1.5% וכו'.

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר התבשרנו על ירידה של 0.8%.

שלמה בניזרי: חשבנו שאולי יש איזו בשורה.

שלמה בניזרי: ביום ראשון אחר הצהריים, כשקיבלתי את הנתונים, הזדעזעתי, ראיתי שמדובר ב-3.7%.

שלמה בניזרי: זה עבר כל גבול.

שלמה בניזרי: הבנתי שאם אתן את הנתון הזה לדובר כדי שהוא יוציא עוד הודעה – לא עשינו כלום ואני חוטא לתפקידי.

שלמה בניזרי: לכן, החלטתי לכנס מסיבת עיתונאים ולעשות את ה"טאררם" הגדול, שאני חייב לציין שהוא הצליח.

שלמה בניזרי: כלומר, סוף סוף במשך ארבעה ימים עוסקים במדינת ישראל בתקשורת, בעיתונות, ברדיו ובטלוויזיה בנושא האבטלה.

שלמה בניזרי: בכל מקום ובכל פורום מדברים על האבטלה ואומרים שהנתונים עלו בצורה מדהימה.

שלמה בניזרי: כלומר, האפקט הצליח לחלחל לציבור.

שלמה בניזרי: כלומר, במדינת ישראל לא מדברים אך ורק על הביטחון, על מה יהיה עם בית ג'אלה וכדומה, למרות כל הפיגועים והמצב הקשה שבו אנחנו מצויים.

שלמה בניזרי: ברוך השם הצלחנו להגיע לדבר אחד.

שלמה בניזרי: מתקיימת פה היום ישיבה שכונסה בבהילות.

אילן גילאון: האם יש גם מקומות עבודה?

שלמה בניזרי: שר מדבר על הכל.

שלמה בניזרי: כשהשרים שלך היו בממשלה הם דיברו על הכל.

שלמה בניזרי: אני עושה הכל, ברוך השם.

אילן גילאון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

אילן גילאון: כמה אשרות עבודה לעובדים זרים נתת מאז שאתה בתפקיד?

שלמה בניזרי: תראו, לא באתי לפה כדי להתעמת אתכם.

שלמה בניזרי: אם לאחר שאסיים את דבריי יהיו דברים לא ברורים אשמח להשיב לכולם.

שלמה בניזרי: אני לא בורח מפה ואני לא בורח מאחריות.

שלמה בניזרי: אני מוכן להתמודד עם כל אחד, אבל בתנאי שתיתנו לי לדבר.

שלמה בניזרי: אם תהיה כל פעם קטיעה של דבריי וקטיעה ברצף הדיבור – לא אוכל לדבר כך.

שלמה בניזרי: אז תדברו אתם.

שלמה בניזרי: אני בא להציע גם פתרונות ולא רק לדבר.

שלמה בניזרי: אני מכהן בתפקידי חמישה חודשים ואי-אפשר לבוא ולהטיח בי הכל, בפרט כשאני לא שר התעשייה והמסחר ולא שר האוצר שאמורים ליצור מקומות עבודה ולא אני.

שלמה בניזרי: רבותיי, הצלחנו בדבר אחד, הצלחנו לעורר דעת קהל.

שלמה בניזרי: היום לא מדברים רק על ביטחון אישי של כל אחד, אלא גם על ביטחון סוציאלי של כל החברה במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: לכן, כשבאתי והבאתי את הנתונים ניסינו למצוא גם את ההסברים מדוע היתה אבטלה כל-כך קשה בחודש שעבר.

שלמה בניזרי: כמובן שבין הסיבות לכך מצוי המשבר הביטחוני, המשבר העולמי והמשבר ב"היי טק".

שלמה בניזרי: אבל מצאנו עוד נתון אחד והוא שהיה גל של פיטורין בחודשים האחרונים.

שלמה בניזרי: דורשי העבודה בחודש שעבר היו כ-33,000, כשהממוצע הוא בערך 22,000-23,000 בחודש.

שלמה בניזרי: התברר לנו שהיה גל של פיטורין וכולם התייצבו בלשכות בחודש שעבר.

שלמה בניזרי: היה עוד דבר אחד - חוק חברות כוח האדם, שהוא חוק מצויין.

שלמה בניזרי: בימים הקרובים אני אמור לקבל החלטה לגבי צו הרחבה, כן או לא.

שלמה בניזרי: לאור קבלת החוק הרבה קבלנים חששו מהתנאים שיקבלו אותם עובדים ולכן הם הלכו ופיטרו אנשים.

שלמה בניזרי: אני לא בא להעביר ביקורת, כפי שסבר חבר הכנסת עמיר פרץ באיזשהו שידור שהיה השבוע.

שלמה בניזרי: בוודאי שלא.

שלמה בניזרי: החוק הוא חוק מצויין, שאמור להיטיב.

שלמה בניזרי: אבל מה לעשות?

שלמה בניזרי: – התוצאה הנלווית היתה פיטורין.

שלמה בניזרי: כל הדברים האלה חברו יחד ולהם יש להוסיף את התופעה של עובדים זרים.

שלמה בניזרי: אני חרטתי על דגלי מהיום הראשון לטפל בנושא זה.

אילן גילאון: לשכת התעסוקה הופכת ללשכת אבטלה כי אף אחד לא מקבל תעסוקה בלשכת התעסוקה.

אילן גילאון: לכן, חברות כוח האדם קובעות את הקצב במדינה.

דוד טל: אני מבקש שתיתן לשר לדבר.

אילן גילאון: להעמיד את הנושא על סדר היום זה מאד יפה.

אילן גילאון: אבל להביא מקומות עבודה זה הדבר החשוב.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת מה השר חושב על זה, ואני חושב שלא רק אני רוצה לדעת זאת.

אילן גילאון: אדוני השר, אני שואל ברצינות: האם קריית הפלדה תיסגר, או לא?

דוד טל: תן לשר לסיים.

דוד טל: אם תהיינה לך שאלות לאחר מכן – תשאל שאלותיך.

שלמה בניזרי: בשונה ממך לי יש סדר בדברים ואני לא עונה רק על השאלות שאתה חושב שצריך לשאול.

שלמה בניזרי: אני אגיד מה שאני חושב.

שלמה בניזרי: אמרתי שאחד הדברים שחרטנו על דגלנו בתחילת הדרך היה נושא העובדים הזרים.

שלמה בניזרי: אם יש במדינת ישראל כ-250,000 עובדים זרים, שמתוכם 150,000 עובדים הם לא חוקיים, ויש אבטלה בקרב כ-220,000 עובדים, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - - -

קריאה: - - -

שלמה בניזרי: זו פעם אחרונה שמפריעים לי.

שלמה בניזרי: אם עוד פעם אחת יפריעו לי – אפסיק לדבר.

דוד טל: רבותיי, הגיע כבר שר אחד.

דוד טל: גם לו אתם לא רוצים לתת לדבר?

דוד טל: הוא היה יכול לנהוג כפי שנהגו שרים אחרים ולא לבוא לישיבה.

מר עובדיה: אנחנו רוצים לדעת –

דוד טל: אתה לא רוצה לדעת שום דבר.

דוד טל: אתה תשב עכשיו.

דוד טל: עכשיו תשב.

מר עובדיה: אני רוצה לדעת מתי אנשים יתחילו לעבוד.

דוד טל: עובדיה, תשב.

מר עובדיה: על מה לשבת?

דוד טל: אני מבקש מהסדרן להוציא אותך החוצה.

מר עובדיה: בשנה הבאה תפתחו יחידת חקירה.

מר עובדיה: על מה כולכם מדברים?

מר עובדיה: את מי אתם חוקרים?

מר עובדיה: מובטלים שהולכים להביא עוד כסף לפרוסת לחם אותם אתם חוקר?

מר עובדיה: תתבייש.

מר עובדיה: לכו תחקרו את בחורי הישיבה.

מר עובדיה: לכו תחקרו את הארגונים שלכם.

מר עובדיה: מקבלים מיליארד שקל כל שנה.

מר עובדיה: גנבים.

דוד טל: אני מבקש מהסדרן להוציאך החוצה.

שלמה בניזרי: אני אומר עוד פעם שאם מישהו יפריע לי בפעם הבאה פשוט אקום ואלך.

שלמה בניזרי: את מה שיש לי להגיד אגיד בישיבת ממשלה או דרך התקשורת.

שלמה בניזרי: אם אתם רוצים להתמודד עם הבעיה ורוצים לקבל תשובות ברורות – אז בבקשה.

שלמה בניזרי: אם רוצים לעשות פה הצגה ו-SHOW לפני התקשורת – תוצאות לא נקבל.

שלמה בניזרי: אנחנו באנו לפה כדי להתמודד עם בעיה.

שלמה בניזרי: אני בעצמי עוררתי את הנושא.

שלמה בניזרי: אני השר שהגיע היום, למרות שיכולתי להגיד: רגע, זו לא בדיוק הבעיה שלי, אני אמור לתווך בין מקומות עבודה ולא בהכרח ליצור מקומות עבודה.

שלמה בניזרי: הבאתי תכנית.

שלמה בניזרי: אתמול נפגשתי עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה לקראת הדיון שיתקיים בקבינט הכלכלי ביום ראשון ואמרתי לו: תראה, יש לי תכנית.

שלמה בניזרי: אני ואנשיי בשירות התעסוקה ובמשרד העבודה ואנשי המוסד לביטוח לאומי ישבנו ובנינו תכנית.

שלמה בניזרי: אנחנו נמצאים במשרד בסך הכל חמישה חודשים.

שלמה בניזרי: הבאנו תכנית כוללת עם 14 סעיפים.

שלמה בניזרי: זה לא כמו ההתבטאות של אותו אדם שהתבטא על יחידת חקירה.

שלמה בניזרי: השבוע גם שמעתי חבר כנסת בכיר שהתקיף את הסוגייה שאני הלכתי והקמתי יחידה.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים פה לא על אחד או שניים.

שלמה בניזרי: שמעתי חבר כנסת שהתבטא השבוע בתקשורת בנושא זה.

קריאה: זה הייתי אני.

שלמה בניזרי: אותו חבר כנסת אמר: מה יש לבניזרי?

שלמה בניזרי: אז יש איזה אדם אחד או שניים שעשו השלמת הכנסה.

שלמה בניזרי: אם אתה מוכן להגיד שזה אתה – בבקשה.

שלמה בניזרי: בא חבר כנסת מכובד ואומר את הדברים האלה.

שלמה בניזרי: נכון, הקמנו יחידה.

שלמה בניזרי: היחידה הזאת אמורה לטפל בעשרות אלפים של אנשים שגורפים מאות מיליונים, אם לא מיליארדים, בשנה מקופת המדינה.

שלמה בניזרי: הם למעשה אנשים שעובדים.

שלמה בניזרי: אנחנו באים לעשות סדר גם בתחום הזה, שמריץ לנו את נתוני האבטלה למעלה.

שלמה בניזרי: לוקחים כספים של מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: זו גם סוגייה שאני בתור מחוקק אמור לטפל בה.

שלמה בניזרי: אם האדם הוא מובטל – בבקשה.

שלמה בניזרי: אבל לבוא ולרמות?

קריאה: - - -

דוד טל: אדוני, האם קיבלת את רשות הדיבור?

דוד טל: אתה לא תנהל לי את הישיבה.

דוד טל: אני מבקש לא להפריע.

שלמה בניזרי: לכן, אמרתי שזה רק סעיף אחד מתוך 14-15 סעיפים שהכנתי בתכנית כוללת.

שלמה בניזרי: התכנית מדברת על הרבה דברים שבעזרתם אנחנו יכולים להיטיב עם ציבור המובטלים.

שלמה בניזרי: תבינו, אנחנו לא נמצאים עכשיו במצב שהוא "לוקסוס", או באיזה שגשוג כלכלי.

שלמה בניזרי: בכל העולם יש משבר, אבל אצלנו המשבר הוא עוד יותר קשה.

שלמה בניזרי: אצלנו יש את המשבר הביטחוני, שמצריך כל פעם קיצוצים בתקציב.

שלמה בניזרי: רק עכשיו קיצצנו 4% מהתקציב של כל המשרדים.

שלמה בניזרי: תבינו מהי המשמעות של הדבר הזה אצלי במשרד העבודה והרווחה.

שלמה בניזרי: כלומר, אנחנו נמצאים בקשיים כלכליים קשים ובכל זאת אנחנו מנסים למצוא פתרונות.

שלמה בניזרי: באף מדינה בעולם אין מצב שאין אבטלה.

שלמה בניזרי: לדוגמא, בארצות הברית יש אבטלה בהיקף של 3%-4%.

שלמה בניזרי: אצלנו שיעור האבטלה הוא 8.8% בערך.

שלמה בניזרי: אנחנו רוצים לפעול ולצמצם את שיעור האבטלה.

שלמה בניזרי: הבאנו תכנית.

שלמה בניזרי: התכנית תוצג ביום ראשון בקבינט הכלכלי במשרד ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: באופן עקרוני קיבלתי אישור לרוב הדברים ממנכ"ל משרד ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: כמובן שנזדקק להסכמת האוצר.

קריאה: האוצר לא מסכים לשום דבר.

שלמה בניזרי: למה אתה פסימי?

שלמה בניזרי: אני מכהן בתפקידי רק חמישה חודשים.

שלמה בניזרי: תסמוך עליי.

מר עובדיה: באנו אל שר האוצר והוא לא קיבל אותנו.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על תכנית שאני רוצה לראות שלא יאשרו אותה.

שלמה בניזרי: אולי לא יאשרו 100% של התכנית, אבל אני מבטיח לך שחלק גדול מהתכנית יאושר.

שלמה בניזרי: אין לי שום ספק שהתכנית אמורה להכניס אלפים, אם לא עשרות אלפים, למעגל העבודה.

שלמה בניזרי: יכול להיות שאנשים לא אוהבים את המושג של השלמת השכלה, או השמות, או כל התכניות של ההכשרה המקצועית.

שלמה בניזרי: אבל אנחנו כן מדברים על כל הדברים הללו בשילוב עם הרבה דברים.

שלמה בניזרי: מי שהציל הרבה בתי מלון בתקופת החורף שבה הם היו במצוקה זה החל"ת.

שלמה בניזרי: בדרך כלל מקובל לתת חל"ת למשך חודש עד חודש וחצי.

שלמה בניזרי: כשנכנסתי לתפקידי נתתי לבתי מלון חל"ת של עד 4 חודשים ואפילו יותר והצלחנו להחזיק היום.

שלמה בניזרי: היום יש, למשל, בחלק מהמלונות באילת שגשוג.

שלמה בניזרי: אחד מהעוזרים שלי נסע בשבוע שעבר לאילת.

שלמה בניזרי: במטוס לא היה לו מקום וכדי להשיג חדר במלון הוא היה צריך פרוטקציה.

שלמה בניזרי: כך לפחות הוא אמר לי.

שלמה בניזרי: כלומר, היום חלק מאותם מלונות שנתנו להם את החל"ת פועלים יפה.

שלמה בניזרי: זה עלה למדינה המון כסף.

שלמה בניזרי: אבל הצלחנו להחזיק חלק מהמלונות.

שלמה בניזרי: גם עכשיו אנחנו מדברים על המשך של חל"ת בהרבה מפעלים, כדי לייצב אותם.

שלמה בניזרי: הקדמנו קורסים שהיו אמורים להתחיל בעוד חודשים מספר.

שלמה בניזרי: יש הסבה של אקדמאים דורשי עבודה להוראה במחשבים ובביו-טכנולוגיה.

שלמה בניזרי: לגבי חיילים משוחררים – אנחנו מדברים על כך שיש להחזיר מיידית את התעשייה לרשימת העבודות המועדפות.

שלמה בניזרי: בחקלאות, כדי לקבל את המענק, אנחנו מדברים על 90 יום ולא על שישה חודשים.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על הכרה באבטחה במוסדות רגישים כמקצוע מועדף.

שלמה בניזרי: לחלק מהדברים הללו יש צורך בחקיקה.

שלמה בניזרי: בנושא החקלאות אנחנו מדברים על סבסוד דורשי העבודה בחקלאות.

שלמה בניזרי: כלומר, מדובר על תוספת של עוד כ-1,200 שקל לכל מי שירצה לעבוד בחקלאות.

שלמה בניזרי: יש סעיף מאד מעניין במוסד לביטוח לאומי, שקיים בחקיקה ומתוקצב, אבל לצערי הרב לא משתמשים בו, או שלא מודעים אליו.

שלמה בניזרי: אדם שעבד בעבודה מסויימת קיבל 10,000 שקל, למשל, ועכשיו הוא מתייצב בלשכת התעסוקה.

שלמה בניזרי: הוא לא מוצא עבודה במשך חודשיים.

שלמה בניזרי: לפי החוק אנחנו יכולים להציע לו עבודה אחרת.

שלמה בניזרי: אם הוא יילך לעבודה האחרת שבה המשכורת נמוכה בהרבה ממשכורתו הקודמת, הרי שעל-פי חוק הוא זכאי לקבל עד 75% ממשכורתו הקודמת בכל אותה תקופה שבה יש לו זכאות לקבל דמי ביטוח לאומי.

שלמה בניזרי: אנחנו אמורים לפרסם את הנושא הזה יותר ולתת עידוד בתחום הזה.

שלמה בניזרי: נושא נוסף – עידוד מובטלים לפתיחת עסקים קטנים.

שלמה בניזרי: מוצע להוון את דמי האבטלה המגיעים למובטלים הפונים לפתיחת עסקים קטנים.

שלמה בניזרי: הפוטנציאל מוערך בכ-2,000 מובטלים.

שלמה בניזרי: העלות תבוא מתקציב ענף האבטלה, במקום תשלום דמי אבטלה.

שלמה בניזרי: נושא נוסף – סיוע למפעלים במצוקה באיזורים מוכי אבטלה ולמפעלים בעלי תוחלת תעסוקתית.

שלמה בניזרי: צריך להיות ברור פה ששר העבודה אינו עוסק ביצירת מקומות עבודה, או בהתעסקות עם התעשייה.

שלמה בניזרי: זה תפקידה של שרת המסחר והתעשייה.

שלמה בניזרי: אני מצטער שהיא לא נמצאת פה.

שלמה בניזרי: תפנו אליה בקטע הזה.

שלמה בניזרי: בדיון שיתקיים ביום ראשון היא תצטרך להביא את ההצעות הנוספות שלה.

שלמה בניזרי: התכנית שלנו עוסקת גם בצמצום העובדים הזרים בצורה מאסיבית ביותר, וזאת כתשובה לשאלתו של חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: איך אתם מצמצמים את מספר העובדים הזרים?

דוד טל: אל תפריע.

דוד טל: תקבל את רשות הדיבור לאחר מכן, אם תרצה.

אילן גילאון: יש פה רומנים.

קריאה: אנחנו לא זרים?

קריאה: אנחנו זרים שעושים צבא.

קריאה: הם לא עושים צבא.

קריאה: זה הכל.

שלמה בניזרי: רבותיי, המסר הובן.

שלמה בניזרי: אם אתם רוצים לעשות מעשה ליצנות, או לעשות צחוק – אז חבל על הזמן.

שלמה בניזרי: אתם אנשים מבוגרים ואתם עוברים כל גבול.

שלמה בניזרי: תסלחו לי שאני אומר לכם את הדברים.

אילן גילאון: אנחנו עוברים כל גבול?

שלמה בניזרי: כן, אתם עוברים כל גבול.

שלמה בניזרי: יש דרך ארץ מסויימת.

אילן גילאון: במה אני עובר כל גבול?

אילן גילאון: כתבתי לך מכתבים ואפילו לא ענית לי.

דוד טל: חבר הכנסת גילאון, עוד מעט תקבל את רשות הדיבור.

אילן גילאון: אבל הוא אמר שעברתי את הגבול.

אילן גילאון: עכשיו תן לי לענות לו.

דוד טל: תוכל לענות לו אחר-כך.

שלמה בניזרי: אתן לך לענות לי.

שלמה בניזרי: תראה, אם מישהו עומד מהצד ומסתכל עליכם – זו לא דרך ארץ.

שלמה בניזרי: אני מבין את התיסכול ואת הכאב שלכם.

שלמה בניזרי: אני מגיע גם לסוגייה של עכו ותראו מה יש לי להגיד על הסוגייה הזאת.

שלמה בניזרי: הסוגייה של העובדים הזרים מתחלקת לשניים: האחד – העובדים הזרים החוקיים; השני – העובדים הזרים הבלתי-חוקיים.

שלמה בניזרי: לגבי העובדים הזרים החוקיים – הצלחנו לבלום את המספר.

שלמה בניזרי: כשנכנסתי למשרד מצאתי שיש כמעט 100,000 עובדים זרים חוקיים.

שלמה בניזרי: היום המספר נעצר.

שלמה בניזרי: אם הייתי נותן למספר העובדים הזה לעלות באותו קצב שהיה קודם אצל השר הקודם, היינו מגיעים היום ל-130,000-140,000 עובדים זרים חוקיים.

שלמה בניזרי: היום זה נבלם.

שלמה בניזרי: אני גם לא יכול לחרוג מהכמות, מכיוון שהממשלה קבעה הקצאות.

שלמה בניזרי: לענף הבניין יש הקצאה של 45,000 עובדים זרים.

שלמה בניזרי: בוא ותראה באיזה לחצים אני עומד בתחום הזה ואני לא מוכן בשום אופן להגדיל את המספר.

שלמה בניזרי: יעידו על כך פה כל החברים.

שלמה בניזרי: לגבי החקלאות – לא היתה ברירה, הקצאנו עד 22,000 עובדים, וכל זה בגלל הסגר ובגלל שאין עובדים פלשתינאים.

שלמה בניזרי: לגבי התחום הסיעודי – המספר הגיע ל-30,000 עובדים זרים.

שלמה בניזרי: אמנם היום החמרנו יותר את הקריטריונים, אבל אני לא יכול למנוע מאנשים העסקת עובדים זרים בתחום הסיעודי.

שלמה בניזרי: בתעשייה יש כ-4,000-5,000 עובדים זרים.

שלמה בניזרי: בסך הכל מגיעים לכ-100,000 עובדים זרים חוקיים.

שלמה בניזרי: הבעיה שלי היא שבמסגרת העובדים הלא-חוקיים יש כ-150,000 עובדים שאנחנו רוצים להוציא אותם.

שלמה בניזרי: אבל העניין הזה לא נמצא כל-כך בידיים שלי.

שלמה בניזרי: אני יכול רק להטיל קנסות מינהליים על המעסיקים.

שלמה בניזרי: אבל מי שאמור לגרש עובדים זרים זו המשטרה ועד היום המשטרה לא שיתפה איתי פעולה.

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר לאחר שאיימתי עליהם, עם ראש הממשלה, שאקח את כל ה-40 מיליון שקל, את ה-47 תקנים ועוד מקומות בבתי המעצר, המשטרה התעוררה עכשיו.

שלמה בניזרי: הם באו והודיעו לי שהם ישתפו פעולה ויתחילו להוציא מהארץ בצורה מאסיבית יותר עובדים זרים לא-חוקיים.

שלמה בניזרי: כלומר, נושא העובדים הזרים לא מצוי רק בידיים שלי.

שלמה בניזרי: לגבי מה שמצוי בידיים שלי מבחינת ההיתרים – אצלי יש גבול וזה גבול בל יעבור.

שלמה בניזרי: לא אתן להגדיל את המכסה אף לא בעובד אחד יותר.

שלמה בניזרי: אעשה ככל שניתן כדי לצמצם.

שלמה בניזרי: מה עשיתי בזמן האחרון?

שלמה בניזרי: אתן דוגמא.

שלמה בניזרי: במגדל העמק ישנה חברת "סמי-קונדקטור".

שלמה בניזרי: פנו אלינו מהחברה וביקשו אישור ל-600 עובדים זרים.

שלמה בניזרי: מיד עשינו ירידי עבודה והכנסנו לעבודה כ-400 ישראלים, שאמורים להתחיל לעבוד שם בזמן הקרוב.

שלמה בניזרי: אני הולך מפה לכנס של כל מנהלי האיזורים של שירות התעסוקה ואני מחייב את כל המנהלים לקיים ירידי תעסוקה.

שלמה בניזרי: הסמנכ"לים אצלי במשרד עושים ירידי תעסוקה בכל מקום בארץ, כדי למצות את פוטנציאל כוח העבודה המקומי.

שלמה בניזרי: ב"ערב חדש" שהיה שלשום ישב אדם שלכלך באופן חופשי את העובדה שאנחנו עושים השלמות השכלה, הכשרה מקצועית וכו'.

שלמה בניזרי: הוא אמר שהוא מוכן לעבוד בכל עבודה.

שלמה בניזרי: תוך כדי הדברים הדובר שלי שלח תגובה ואמר לו שיבוא אלינו ושאנחנו מוכנים לסדר לו עבודה.

שלמה בניזרי: האם אתם חושבים שאתמול הוא הגיע אלינו?

שלמה בניזרי: ואנחנו היינו אלה שיצרנו איתו קשר.

שלמה בניזרי: קבענו איתו, הכנו את האנשים, הכנו לו מקומות עבודה.

שלמה בניזרי: אבל הבן-אדם לא הגיע.

שלמה בניזרי: לצערי הרב, יש הרבה אנשים שרק מדברים ואינם רוצים לעבוד.

שלמה בניזרי: אתמול פרסמנו ברדיו הודעה האומרת שמי שרוצה עבודה שיפנה למשרד העבודה.

שלמה בניזרי: אכן, קיבלנו המון פניות.

שלמה בניזרי: אני אדאג לסדר לכל האנשים האלה השמה מקצועית בכל מקום.

שלמה בניזרי: נכון, אי-אפשר לתת לכל אחד את המקצוע שהוא רוצה.

שלמה בניזרי: אנשים יצטרכו לעבוד במקומות אחרים.

שלמה בניזרי: אם בני אדם רוצים באמת להביא פרנסה הביתה הם יצטרכו לעבוד גם במקומות אחרים.

שלמה בניזרי: אני מודיע פה חד-משמעית שרוב האזרחים במדינת ישראל שירצו היום לעבוד, אני אחראי לכך שיהיה להם מקום עבודה.

שלמה בניזרי: אבל מה?

שלמה בניזרי: אני לא מתחייב לסוג העבודה.

שלמה בניזרי: אם כל אחד יגיד לי עכשיו: תשמע, זה לא מתאים לי, זה לא נראה לי – אני מצטער מאד, אנחנו מוגבלים.

שלמה בניזרי: בד בבד אנחנו רוצים לצמצם את מספר העובדים הזרים ולהכניס לעבודה כמה שיותר עובדים ישראלים.

שלמה בניזרי: אני נתתי הוראה לשירות התעסוקה.

שלמה בניזרי: והביקורת שהיתה פה נכונה.

שלמה בניזרי: בשירות התעסוקה משחררים יותר מדי מהר את ההדק ונותנים דמי אבטלה, במקום לפעול לכך שהאנשים הללו ייכנסו למקומות העבודה.

שלמה בניזרי: ההוראות שלי בנושא הזה הן חד-משמעיות.

שלמה בניזרי: יש לי תכנית רחבה.

שלמה בניזרי: היום כל קבלן בניין שרוצה לקבל עובדים זרים צריך קודם לבדוק את הפוטנציאל המקומי.

שלמה בניזרי: הוא צריך קודם כל לבדוק אם יש עובדים ישראלים והוא צריך לתת להם את התנאים הטובים ולא משכורת רעב.

שלמה בניזרי: אם לא מצליחים למצות את הפוטנציאל המקומי – רק אז אתן לו אפשרות להעסיק עובדים זרים.

שלמה בניזרי: תשמעו, לעשות "הוקוס פוקוס" בחמישה חודשים אני לא יכול.

שלמה בניזרי: אבל לפחות את הרצינות, את הכוונות ואת הפעולות שאנחנו עושים ביום-יום – את זה כולם רואים.

דוד לוי: אדוני השר, הטענה היא לא אליך אישית.

דוד לוי: הבעיה הקיימת היא בבחינת אסון מתרחב.

דוד לוי: כאן צריכה להיות מדיניות של הממשלה וצריך להעמיד לרשותך את הכלים ליצירת מקומות עבודה.

דוד לוי: אני מציע לך כחבר ותיק: אל תיקח את העניין הזה בצורה שבה אתה לוקח אותו עכשיו, כאילו שהכל מוטל עליך.

דוד לוי: אז אתה תהפוך לכתובת של הסובלים והממשלה תמצא עצמה פטורה מהעניין.

דוד לוי: יש בממשלה מי שיעשה.

שלמה בניזרי: אני באתי מאותן שכבות של סובלים ולא איכפת לי לקחת את העניין על עצמי.

דוד לוי: אמרתי לך שזה לא עניין אישי.

שלמה בניזרי: אמרת לי: אל תיקח זאת על עצמך.

שלמה בניזרי: אני מוכן לקחת את העניין על עצמי.

שלמה בניזרי: באתי מאותם מקומות.

שלמה בניזרי: יש לי היום אח מובטל.

שלמה בניזרי: אני שר העבודה ואחי הוא מובטל ומחפש עבודה.

קריאה: לך יש אח אחד מובטל.

קריאה: לי יש ארבעה מובטלים בבית.

שלמה בניזרי: אני אומר לכם שזו תופעה חברתית.

שלמה בניזרי: זו תופעה שלא פוסחת על הרבה בתים במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אסיים בעוד כמה דקות ואז אשמע אתכם.

שלמה בניזרי: אינני לוקח את כל האחריות על עצמי.

שלמה בניזרי: זה ברור.

שלמה בניזרי: יש משרד האוצר, יש משרד התעשייה והמסחר ויש ממשלה.

שלמה בניזרי: אמרתי שאעשה את מה שבכוחי הדל לעשות.

שלמה בניזרי: אני עושה ופועל.

שלמה בניזרי: אתייחס עתה למפעלי הפלדה.

שלמה בניזרי: מיד כשהתעוררה סוגיית מפעלי הפלדה לא דיברתי אתכם, לא פניתי אליכם ולא באתי לבקר אצלכם.

שלמה בניזרי: נכון.

שלמה בניזרי: אבל זה עדיין לא אומר שלא מטפלים בנושא.

שלמה בניזרי: זה גם לא אומר שאם אתה בא לבקר זה אומר שהישועה באה.

שלמה בניזרי: אני כינסתי אצלי מיד את אנשי שירות התעסוקה, את אנשי ההכשרה המקצועית ואת אנשי המוסד לביטוח לאומי.

שלמה בניזרי: זה נעשה בערך לפני כשבועיים, או משהו כזה.

שלמה בניזרי: ישבנו ואמרתי להם: רבותיי, לא דיברתי עם אנשי קריית הפלדה, אבל אני רוצה שיימצא עכשיו מענה לעניין.

שלמה בניזרי: מדברים על כ-230 עובדים ואני רוצה לראות מה המענה שאנחנו נותנים עבור אותם עובדים.

שלמה בניזרי: זו עיר אחת, זה מקום מרוכז.

שלמה בניזרי: פיטורין יש בכל הארץ ואבטלה יש בכל הארץ.

שלמה בניזרי: אבל פה מדובר באבטלה בריכוז כל-כך גבוה.

שלמה בניזרי: לכן, אמרתי שאני רוצה לשמוע אם יש לנו איזה פתרונות שאנחנו יכולים לתת.

שלמה בניזרי: האנשים אצלי ישבו והכינו תכנית מסודרת ביותר.

שלמה בניזרי: אחרי שסיימנו להכין את התכנית התקשרתי – ונדמה לי שזה היה ביום רביעי – לחנניה.

שלמה בניזרי: התקשרתי ואמרתי: חנניה, תשמע, יש לי תכנית.

שלמה בניזרי: לא נכנסנו לפירוט, אלא אמרתי לך דברים כלליים.

שלמה בניזרי: אמרתי לך: אני רוצה להיפגש איתך, תבוא אליי אפילו היום אם אתה יכול.

שלמה בניזרי: אמרת לי: היום אני לא יכול, אולי מחר.

מר חנניה: אתה אמרת לי שבמשפחה שלך - - -

שלמה בניזרי: לא נכון, סליחה, אל תסלף את הדברים שלי.

שלמה בניזרי: קבעת איתי ואמרת לי שאתה לא יכול להיפגש מחר.

שלמה בניזרי: אמרת לי שביום שישי תיתן לי תשובה.

שלמה בניזרי: ביום שישי התקשרתי ולא נתת תשובה.

שלמה בניזרי: חיכיתי לך.

שלמה בניזרי: גם אני בן-אדם.

שלמה בניזרי: יצאתי בסך הכל לשלושה ימי חופש בצפון, מיום שלישי ועד יום חמישי.

שלמה בניזרי: התקשרנו אליך לאחר מכן.

שלמה בניזרי: אמרת שאתה לא יכול לבוא בגלל שאתם ביניכם, הוועדים, יושבים עם כל עובד ועובד כדי למצוא לו את הסידור שלו.

שלמה בניזרי: לפני שיצאתי לחופשה התקשרתי ואמרתי שאנחנו רוצים להיפגש אתכם, ואם לא אני אז המנכ"ל והבכירים אצלי במשרד, שהם לא פחותים ממני.

שלמה בניזרי: עם כל הכבוד לך, עד לרגע זה לא קיבלנו טלפון אחד ממך.

קריאה מהקהל: - - -

שלמה בניזרי: מאיפה אתה יודע שזו התכנית?

שלמה בניזרי: סליחה, זו הגישה.

קריאה מהקהל: אמרו לי.

קריאה מהקהל: אני יודע.

שלמה בניזרי: לא אמרו לך כלום.

שלמה בניזרי: לא נכון.

מרדכי משעני: השר אביטל הודיע בכנסת שהמפעל לא ייסגר.

מרדכי משעני: תן לי תשובה על זה.

שלמה בניזרי: לא ידוע לי על החלטה כזאת שהמפעל לא ייסגר.

שלמה בניזרי: ההודעה שאני העברתי היא המסמך הזה, לכבוד ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: במסמך הזה כתובה התכנית שלי למתן פתרונות למפעל הפלדה, אחרי שהעובדים פוטרו.

שלמה בניזרי: דיברו על הסבת המפעל לכל מיני צורות, אבל לא אני דיברתי על כך.

שלמה בניזרי: אני הייתי במשא ומתן עם השרה לגבי האפשרות להשאיר אולי את המפעל, אבל לדאוג שמשרד הביטחון יעביר אליהם את הפלדה או משהו כזה.

שלמה בניזרי: אבל לא מעבר לכך.

שלמה בניזרי: אני הצעתי פתרונות.

שלמה בניזרי: רציתם עבודה.

שלמה בניזרי: זה לא היה בידי לא לסגור את המפעל.

שלמה בניזרי: אבל אמרתי: אנשים מובטלים רוצים לעבוד.

שלמה בניזרי: נתתי הוראה והנחייה לשירות התעסוקה.

שלמה בניזרי: יושב פה ממלא מקום מנכ"ל שירות התעסוקה, מר נזרי, שהוא גם חיפאי.

שלמה בניזרי: אמרתי לו: אני מבקש ממך, כל מפוטרי עכו שמגיעים לשירות התעסוקה הם בראש סדר העדיפויות, כי חלק מהאנשים הם בגיל מבוגר ויהיה קשה להם למצוא עבודה.

שלמה בניזרי: לכן, אמרתי לו: שים אותם בראש סדר העדיפות.

שלמה בניזרי: כך היה.

שלמה בניזרי: דבר נוסף – דובר על שדרוג מקצועי של עובדים להגברת סיכויי ההיקלטות בעבודה.

שלמה בניזרי: אחר-כך דיברנו גם על הסבה מקצועית למקצועות קרובים במיוחד ולהחלפת עובדים זרים בשיתוף המפעלים.

שלמה בניזרי: דובר על ייעוץ וקורסי יזמות עסקית לפתיחת עסקים קטנים על חשבון הפיצויים המגיעים למפוטרים.

שלמה בניזרי: כן דובר על השלמת השכלה.

קריאה מהקהל: יציעו להם פיצויים והם יחסלו את הפיצויים.

שלמה בניזרי: אני רק הצעתי הצעות.

שלמה בניזרי: דיברתי על ייעוץ למי שירצה.

שלמה בניזרי: אם אדם קיבל פיצויים, במקום שהוא יילך להשתולל עם הכסף ויעשה מה שהוא רוצה, אנחנו מוכנים לתת לו ייעוץ וקורסים של יזמות עסקית אם הוא רוצה בכך.

שלמה בניזרי: אני כפיתי זאת?

שלמה בניזרי: דיברנו על עוד פתרונות לחסרי מקצוע.

שלמה בניזרי: בדרך כלל, חלק מהאנשים הם חסרי מקצוע ולכן דיברנו על השלמת השכלה ברמה בסיסית המאפשרת כניסה להכשרה מקצועית.

שלמה בניזרי: דיברנו על הכשרה מקצועית על-פי צרכי כוח האדם הצפויים באיזור במגוון מסלולים, לרבות הכשרה במפעלים.

שלמה בניזרי: חלק גדול מהאנשים בוודאי יקבלו את דמי האבטלה.

שלמה בניזרי: כלומר, אני נתתי הנחייה להכניס אתכם בסדר העדיפויות.

שלמה בניזרי: לשם כך גייסתי משאבים מתוך המשרד בהיקף של עשרות מיליונים של שקלים.

שלמה בניזרי: אבל עד לרגע זה – וזה הדבר המוזר – כלום לא קרה.

שלמה בניזרי: שומעים רעשים ואני מחכה עד לרגע זה.

שלמה בניזרי: אני שומע פה ביקורת מכל הכיוונים, אני מכין תכנית, אני מתקשר ולא מחכה לטלפון, אני מתקשר ומזמין את האנשים, אבל הם לא באים אליי.

שלמה בניזרי: אחר-כך עוד באים בטענות.

שלמה בניזרי: כשמדובר בסגירת המפעל – אני לא הכתובת לכך.

שלמה בניזרי: הכתובת היא שרת המסחר והתעשייה או ראש הממשלה.

שלמה בניזרי: אין בכוחי למנוע סגירת מפעל.

שלמה בניזרי: אבל פתרונות מצד שר העבודה והרווחה קיבלתם.

שלמה בניזרי: אם אתם רוצים לקבל את התכנית – בואו אליי, אני מוכן להיפגש אתכם עוד היום ונשב ונדבר.

שלמה בניזרי: אלה ההצעות שלי.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רשות הדיבור לראש העיר.

שמריהו בירן: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, עכו מדממת למוות.

שמריהו בירן: ראה את הרשימה: צינורות המזרח התיכון, ברבור, רמי קרמיקה, בתי גלרון.

שמריהו בירן: קרית הפלדה זה היהלום שבכתר שנשא את עכו על כתפיו במשך שנים.

שמריהו בירן: זה מפעל שהיו בו 1,500 עובדים בעבר.

שמריהו בירן: גם המפעל הזה התחסל.

שמריהו בירן: מפעל פרוטרום עומד ומקרטע.

שמריהו בירן: טמבור יפטר בשבוע הבא 60 עובדים.

שמריהו בירן: טמבור.

שמריהו בירן: עכו מדממת למוות.

שמריהו בירן: אותי לימדו שהמשוואה של חוסן מדיני – ואת זה מלמדים בפו"ם – היא שחוסן מדיני שווה עוצמה צבאית, לכידות חברתית וחוזק כלכלי.

שמריהו בירן: על איזו לכידות חברתית אנחנו מדברים פה?

שמריהו בירן: וזה ביטחון, זה לא רק ביטחון כלכלי, זה לא רק ביטחון חברתי, זה ביטחון, זה עוצמה של מדינה.

שמריהו בירן: עכו היא משל לכל מה שמתרחש.

שמריהו בירן: אולם בעכו זה תמיד יותר חריף ותמיד מקדים את כולם, לצערי, כי מלכתחילה מדובר בעיר חלשה.

שמריהו בירן: לכן, אין בה שומן.

שמריהו בירן: אין בה אפשרות של משחק.

שמריהו בירן: כשיש מכה כולם מרגישים בה.

שמריהו בירן: גם העירייה תתמוטט.

שמריהו בירן: ממי היא תגבה ארנונה?

שמריהו בירן: ממי?

שמריהו בירן: כל המפעלים הגדולים התמוטטו.

שמריהו בירן: מה נשאר בעכו?

שמריהו בירן: עכשיו יגיע תורנו לפטר עובדי עירייה, כי לא נעמוד בתשלומים.

שמריהו בירן: אנא, אני לא צועק, אני מתחנן, בואו תהיו איתי יום אחד.

שמריהו בירן: יום אחד בשבוע אני מקבל קהל, ביום שלישי.

שמריהו בירן: נכנס אליי ללשכה, בהן צדק, אדם, הר אדם, מפוטר של בתי גלרון.

שמריהו בירן: הוא החזיק בשתי הידיים תאומות שצריכות להיכנס לכיתה א'.

שמריהו בירן: יש לו שישה ילדים והאחרונות תאומות.

שמריהו בירן: הוא הראה לי מה הוא צריך לקנות להן לקראת פתיחת שנת הלימודים.

שמריהו בירן: אדוני, 2,100 שקל.

שמריהו בירן: והוא אומר: אני לא יכול, די, אין לי, גם מהפה שלי הוצאתי את הבשר, שבועות אני לא אוכל בשר, אבל לא אשלח אותן לבית הספר ללא ספרים.

שמריהו בירן: והוא בכה.

שמריהו בירן: כל מה שהיה לי לומר לו זה לבכות איתו ביחד, בהן צדק.

שמריהו בירן: אתם משאירים את הבעיה לעירייה, שעומדת בחזית הראשונה.

שמריהו בירן: אין לנו מה לומר לאנשים.

שמריהו בירן: כבוד השר, אני מוכן לכל דבר.

שמריהו בירן: תזמינו אותי בלילה, תזמינו אותי בבוקר, אבוא בריצה.

שמריהו בירן: תנו לנו כלים להתמודד עם האנשים האלה.

שמריהו בירן: זה לא אחד ולא שניים.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: מר שמואלי, בבקשה.

שמואלי: אדוני היושב-ראש, ואני מרשה לעצמי לומר לך חברי וידידי.

שמואלי: ישבנו כמה שנים יחד סביב אותו שולחן.

שמואלי: כבוד השר, אני מבקש סליחה מראש אם תשמע ממני קצת כעס מתוך הלב, אבל זה מתוך כאב וזה בטח לא באופן אישי.

שמואלי: אני רוצה להתחיל דווקא עם העניין: איפה החוצפנים האלה שלא הגיעו הנה, כשכינסת את הוועדה הזאת?

שמואלי: כי הם פשוט חוצפנים.

שמואלי: אני יודע שיש פה רשמקול ויש פה הקלטה.

שמואלי: אבל לא יכולה להיות חוצפה גדולה מזו מאשר לשלוח לפה כמה פקידים על-ידי שר האוצר, כאשר עד היום הוא עוד לא קיבל אף נציג מקרית הפלדה.

דוד טל: שר האוצר לא נמצא בארץ.

קריאה מהקהל: וכשהוא היה בארץ הוא קיבל אותנו?

דוד טל: כרגע, כעובדה, הוא לא בארץ.

שמואלי: על זה אני רוצה לדבר אותך.

דוד טל: רבותיי, כשצריך לבקר את השרים אני מבקר.

דוד טל: במקרה הזה אני רוצה לציין עובדה.

שמואלי: במקרה הזה שר האוצר הזה הניף לפני הבחירות את הדגל החברתי.

שמואלי: הוא בא מהשכונות.

שמואלי: הוא בא מהדרום.

שמואלי: אני אומר לך, דוד טל, ואתה מכיר אותי כמה ימים, זה לא שהוא לא קיבל אותנו.

שמואלי: הוא הזמין לנו משטרה.

שמואלי: התפרצנו למשרד שלו עם המשטרה והוא גם לא קיבל אותנו עד היום.

שמואלי: אני לא יכול לומר את אותו דבר על שרת התעשייה והמסחר.

שמואלי: היא לפחות קיבלה אותנו.

שמואלי: היא עוד לא פתרה את הבעיה, אבל היא קיבלה אותנו.

שמואלי: אבל תראה את שיא החוצפה.

שמואלי: יושב-ראש ההסתדרות, עמיר פרץ, סיפר על כמה מפעלים שהוא עזר להם.

שמואלי: בשטח השיפוט שלי יש עוד כמה מפעלים שהוא עזר להם, שהוא לא הזכיר אותם.

שמואלי: היית בסיור האחרון במפעל טפן טכנולוגיה; הלחמות טפן.

שמואלי: יש שם 120 עובדים.

שמואלי: אם לא היית נותן להם את ה-700,000 שקל הם היו סגורים.

שמואלי: גם הם היו סגורים.

שמואלי: לא ממשלה ולא שום דבר.

שמואלי: אני יכול לתת עוד דוגמאות.

שמואלי: אבל לא לזה באנו.

שמואלי: באנו בגלל קריית הפלדה, באנו בגלל איזור התעשייה בעכו.

שמואלי: נמצא פה גם ועד העובדים של טמבור.

שמואלי: הם יושבים בשקט.

שמואלי: הם עוד ילדים טובים.

שמואלי: למה הם עכשיו ילדים טובים?

שמואלי: כי הם עוד לא קיבלו את המכתבים.

שמואלי: בשבוע הבא הם יקבלו את המכתבים, אז ה"סוויטש" יסתובב להם והם יבינו שהם צריכים לדלת ההיא, שדיברת עליה כל-כך הרבה, ללשכת התעסוקה.

שמואלי: אז גם הם יתחילו להשתגע, כי זה מה שקורה לבן-אדם באופן טבעי.

שמואלי: אותו סיפור שסיפר פה ראש העיר קורה למובטלים כשהם מגיעים לשירות התעסוקה.

שמואלי: למה אני כועס?

שמואלי: אני כועס כי גם אליך כתבתי, אדוני השר.

שמואלי: גם אליך פניתי בעניין קריית הפלדה.

שמואלי: הפעם הראשונה ששמעתי מהמשרד שלך – ויכולנו להציל את קריית הפלדה לעוד שישה חודשי עבודה – היתה מאוחרת מאד.

שמואלי: יושב פה למעלה נאמן, נציג של קריית הפלדה.

שמואלי: הרי כל הנושא לווה כמעט שנתיים על-ידי בית המשפט המחוזי בחיפה.

שמואלי: אם היית נענה רק לבקשה שלי לתת חל"ת בתוך המפעל במקום בשירות התעסוקה, שזה מה שאתה רוצה לתת היום, אזי האנשים האלה היו עובדים עוד שישה חודשים.

שמואלי: עוד שישה חודשים המפעל הזה היה עובד ואז אלוהים אולי היה עוזר.

שמואלי: עמיר פרץ הבטיח מיליון דולר כסיוע למפעל.

שמואלי: אבל אף אחד מהמשרד שלך אפילו לא ענה למכתבים שלי, לפניות שלי, לבקשות שלי, להתחננויות שלי.

שמואלי: קיבלתי שתי תשובות משתי עוזרות.

שמואלי: עוזרת אחת שלך העבירה פנייה שלי לעוזרת השנייה של סמנכ"ל מסויים.

שמואלי: אלה שתי התשובות שקיבלתי.

שמואלי: לכן, אני אומר שאת ששת החודשים האלה, שאתה רוצה לתת עכשיו, ביקשנו בזמנו.

שמואלי: אמרנו זאת, זעקנו וצעקנו.

שמואלי: את ששת החודשים האלה אתם תשלמו להם אם תרצו ואם לא תרצו, על-פי חוק.

שמואלי: וזה במקום לתת לאנשים האלה עוד ששה חודשים של תקווה במפעל.

שמואלי: אולי היה נולד בינתיים משהו, כי יש קונים, יש אנשים שרוצים לקנות את המפעל הזה, יש חברות שרוצות לקנות את המפעל הזה.

שמואלי: רוצים לרכוש אותו, אבל רוצים טיפה סיוע ועזרה.

שמואלי: מה קורה היום?

שמואלי: לקראת סוף הדרך של מפעל קריית הפלדה מזמין ראש ההסתדרות שני מנכ"לים, מנכ"ל התמ"ס ומנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה, שבהם תלוייה השאלה אם תיפתח קריית הפלדה, או לא, אם הרוכשים ייקנו את המפעל או לא.

שמואלי: המפעל עובד, המפעל מופעל בהתחייבות להעסיק קודם כל 100 עובדים מהמפוטרים, בנוסף לעובדים חדשים שיתקבלו.

שמואלי: אבל קודם כל צריך להעסיק 100 עובדים מהמפוטרים.

שמואלי: אדוני היושב-ראש, מי לא נתן עדיין תשובה נכון לרגע זה?

שמואלי: המנכ"ל.

שמואלי: לא השר, לא צחי הנגבי.

שמואלי: צחי הנגבי מתעסק רק בעניין ביטחוני, בירושלים, ביש"ע.

שמואלי: בכלל, מי יכול לדבר איתו?

שמואלי: אבל גם המנכ"ל שלו עוד לא נתן תשובה ואי-אפשר לקבל החלטה סופית אם תתקיים היום הישיבה, או לא, בקשר להצלת קריית הפלדה.

שמואלי: וכל זה בגלל שהמנכ"ל מהמשרד לאיכות הסביבה, שאני אפילו עוד לא יודע איך הוא נראה, לא נתן תשובה.

שמואלי: החוצפן הזה עוד לא מצא זמן לתת לנו תשובה האומרת שבשעה שבע הוא מוכן לבוא לפגישה.

שמואלי: מנכ"ל משרד התמ"ס נתן תשובה ואמר: אני בא בכל רגע ובכל שעה.

שמואלי: יושב-ראש ההסתדרות הזיז הכל, שם מיליון דולר ואמר: הנה, מיליון דולר.

שמואלי: דוד טל, אנחנו חברים.

שמואלי: אני מוכרח לומר לך איזה משפט, שאני חושב שדוד לוי אמר אותו בצורה הכי נכונה.

שמואלי: איזה שיניים יש לוועדה הזאת?

שמואלי: הבאתם אותנו לפה.

שמואלי: הבאתם אותי מנהריה.

שמואלי: הבאתם את כל החברה' שלי מעכו.

שמואלי: נמצא פה ראש עיריית עכו וסגן ראש עיריית עכו.

דוד טל: יש לנו שיניים, אבל אולי הן לא מספיק חדות.

דוד טל: נעצנו אותן בנושא ייבוא תורכים וכו'.

דוד טל: זה עזר לתעשייה.

דוד טל: נעצנו אותן גם בנושא חיילים משוחררים שייכנסו לתעשייה.

דוד טל: עובדה שזה כן עוזר.

דוד טל: אני מקווה שתעזור לי לחדד את השיניים כדי שננעץ אותן במקום הנכון הפעם.

שמואלי: אני מקווה מאד.

שמואלי: אני אומר לך פה משפט שאני מבקש ממך למסור אותו למנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה וגם לשר, כי לנו הם לא עונים.

שמואלי: דוד טל, אתה מכיר אותי מספיק טוב.

שמואלי: אני מבטיח לו שאם הוא לא יבוא היום לישיבה, ההפגנה הבאה, כמו שאנחנו יודעים לעשות, תהיה מול הבית שלו ושל השר לאיכות הסביבה, ומול המשרדים שלו.

שמואלי: שלא יחשבו האנשים האלה שאחרי שהם נבחרו הם לא מדברים עם ציבור העובדים.

שמואלי: אני רוצה להציע לכבוד השר הצעה, וזאת בנוסף ל-14 הסעיפים ששמת בתכנית שלך.

שמואלי: אני הפשוט, שמתנהג כפי שמתנהג, אני מרשה לעצמי לומר ששני פרוייקטים של הממשלה יכולים להציל את איזור התעשייה עכו והגליל המערבי.

שמואלי: לא מדובר על עשרה פרוייקטים.

שמואלי: עשרה פרוייקטים לא תעשו גם כך, אבל שניים תיקחו על עצמכם.

שמואלי: אם הייתם עושים רק חצי ממה שההסתדרות עושה הדברים היו נראו אחרת.

שמואלי: אני יכול לתת לך רשימה.

שמואלי: לכו תראו את המפעלים שסייעו להם.

שמואלי: אם הממשלה היתה עושה 10% ממה שההסתדרות עושה, היינו נראים אחרת.

שמואלי: הייתם יכולים לסייע למפעלים האלה הזה ביחד עם ההסתדרות בכסף, ואם כך הייתם עושים היינו נראים אחרת.

שמואלי: קחו לעצמכם שני פרוייקטים לאומיים שאתם מתעסקים בהם היום.

שמואלי: הרי גם כך מים אין במדינה הזאת.

שמואלי: אני מציע לשר שני פרוייקטים.

שמואלי: אולי הוא יעלה אותם.

שמואלי: הוא שר.

שמואלי: יש לו 17 מנדטים.

שמואלי: זה לא השר אביטל שיש לו מנדט אחד.

שמואלי: הוא יכול רק לקשקש.

שמואלי: מה הוא יכול לעשות?

שמואלי: לש"ס יש 17 מנדטים, יש לה כמה שרים.

שמואלי: אני מציע שני פרוייקטים.

שמואלי: כולכם הייתם אצלנו בביקור בקריית הפלדה לפני שנה וחצי.

שמואלי: אין מים במדינה.

שמואלי: שימו רק מתקן להתפלת מי ים במקום.

שמואלי: כל האיזור התעשייה הזה שוכן על חוף הים.

שמואלי: המים נמצאים.

שמואלי: השטח ריק.

שמואלי: כל המפעלים שם נסגרו.

שמואלי: יש לכם מאות דונמים של אדמה.

שמואלי: במקום להקים מפעל להתפלת מים במקום אחר במרכז אחר, תקימו אותו באיזור כזה, בגליל.

שמואלי: לבית שאן פרוייקט כזה לא יעזור, כי אין להם ים.

שמואלי: גם לקצרין זה לא יעזור.

שמואלי: יש פרוייקט שני שנמצא בשלהי משא ומתן מתקדם מאד עם חברת החשמל.

שמואלי: תנו דחיפה.

שמואלי: מדובר על העברת מחסן חברת החשמל ממרכז חיפה.

שמואלי: המרכז הלוגיסטי של חברת החשמל נותן 500 מקומות עבודה.

שמואלי: אדם בן 50, עם עשרה ילדים, לא ילמד שום דבר.

שמואלי: הוא כבר לא ישלים בגרות.

שמואלי: לא יעזור לך כלום.

שמואלי: הוא ילמד עוד גמרא, הוא יילך לבית הכנסת, יש לו בית כנסת משלו בעכו, אבל להשלים בגרות הוא לא ישלים.

שמואלי: אבל אם תעשה לו הסבה למקום עבודה שהוא יידע שהוא יכול לעבוד באיזשהו מרכז לוגיסטי כזה – יכול להיות שתציל אותו.

שמואלי: בזה תשקיעו את האנרגיה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: עו"ד אמיר פוקס, מהמוקד לזכויות מובטלים, בבקשה.

אמיר פוקס: האמת היא שדיברו פה אנשים בעלי ניסיון בתחום העבודה ומקומות עבודה.

אמיר פוקס: לא ארחיב על כך את הדיבור.

אמיר פוקס: אני מדבר על שלב אחרי.

אמיר פוקס: אנחנו מדברים פה על 186,000 אנשים.

אמיר פוקס: אלה הנתונים הפורמליים של לשכות התעסוקה.

אמיר פוקס: אני נוטה יותר לעמדה שהעלה פרופ' זוסמן מבנק ישראל, שהמספרים מתקרבים ל-450,000 איש.

אמיר פוקס: חבר הכנסת דוד לוי אמר שהוא לא מבין איך הממשלה לא מוציאה תכנית.

אמיר פוקס: אני מתחיל לחשוש דווקא מהתכניות שהממשלה כן מציעה, ובראשה משרד העבודה והרווחה.

אמיר פוקס: ראיתי את תכנית 14 הנקודות.

אמיר פוקס: שר העבודה והרווחה הזכיר 11 מתוכן.

אמיר פוקס: 3 נקודות מהתכנית לא הוזכרו.

קריאה מהקהל: זה מקוצר זמן.

אמיר פוקס: נושא אחד הוא הנושא של התנדבות כפוייה.

אמיר פוקס: מסתבר שהשר בניזרי הוא מחדש השפה העברית.

אמיר פוקס: יש התנדבות כפוייה, או חובת התנדבות.

אמיר פוקס: אנחנו הצענו כבר לפני שנתיים להקים לשכות להתנדבות בשירות התעסוקה.

אמיר פוקס: הצענו להקים מוקדי התנדבות בשירות התעסוקה, כדי שאדם יוכל לבוא ולהגיד: יש לי זמן חופשי, אני רוצה לעבוד עם ילדים, עם קשישים, עם אנשים עם מוגבלויות.

אמיר פוקס: את זה לא קיבלו.

אמיר פוקס: אבל מתי כן מקבלים את זה?

אמיר פוקס: כשיש עוד בסיס דרך זה לשלול דמי אבטלה.

אמיר פוקס: עכשיו ירשמו לא רק סרבנות מטעם המעביד, אלא ירשמו סרבנות אצל האדם ואיפה שהוא צריך להתנדב.

אמיר פוקס: אם הוא לא ירצה להתנדב – גם שם ירשמו לו סרבנות.

אמיר פוקס: הוא יגיע לבית חולים כדי להתנדב, או כהצעת השר בניזרי למקום עבודה בקניון, יגידו שלא מרוצים ממנו וכשהוא יחזור לשירות התעסוקה יגידו: אהה, לא מרוצים ממך, אתה בטח סרבן.

אמיר פוקס: וירשמו לו גם שם סרבנות.

אמיר פוקס: בנוסף לזה – יחידות פיקוח.

אמיר פוקס: אנחנו, בארגונים החברתיים שאתם משמיצים אותם כל-כך הרבה, צריכים להקים פורום לאכיפת שכר מינימום, לא להעלאת שכר מינימום אלא לאכיפת שכר מינימום.

אמיר פוקס: לזה התשובה הקבועה היא שאין תקציב.

אמיר פוקס: אבל מה?

אמיר פוקס: להקים יחידות פיקוח ולבלוש אחרי מובטלים – פתאום לזה יש תקציב.

אמיר פוקס: הדבר הכי פשוט בעולם הוא ללכת למעסיקים ולבדוק תלושי שכר.

אמיר פוקס: לזה אין תקציב.

אמיר פוקס: אבל להתחיל לצלם אנשים עם מצלמות וידיאו – לזה פתאום יש תקציב.

אמיר פוקס: שמעתי את שר העבודה והרווחה לתדהמתי, והאמת היא שגם הכתבת של גלי צה"ל שעשתה את הכתבה אמרה שהיא היתה מאד מופתעת בשידור.

אמיר פוקס: הוא אמר שהוא מסכים לדרישה של משרד האוצר להורדת דמי האבטלה.

אמיר פוקס: חברים יקרים, ב-10 השנים האחרונות זה כל מה שאתם עושים.

אמיר פוקס: ב-10 השנים האחרונות יש קיצוץ עקבי בזכויות מובטלים.

אמיר פוקס: כל הכבוד, הצלחתם בחיים, הגענו למספר המובטלים הגבוה ביותר בתולדות מדינת ישראל.

אמיר פוקס: כנראה שזה לא עובד.

אמיר פוקס: מישהו צריך להתעורר.

אמיר פוקס: כנראה שזה לא עובד.

אמיר פוקס: נושא אחרון הוא נושא הפרטת שירות התעסוקה.

אמיר פוקס: משרד האוצר ומשרד העבודה והרווחה הולכים ומייבשים את שירות התעסוקה.

אמיר פוקס: היום בממוצע כלל ארצי פקיד מטפל ב-150 אנשים ביום וזאת במשך זמן של 4 שעות, שבהן מתקבל הקהל.

אמיר פוקס: אנחנו מדברים על דקה למובטל.

אמיר פוקס: אתם מייבשים את שירות התעסוקה ואחרי זה אומרים: הוא לא עובד.

אמיר פוקס: אז באות חברות כוח האדם.

אמיר פוקס: תודה רבה.

דוד טל: השר רוצה להגיד משפט אחד לתגובה.

דוד טל: לאחר מכן נשמע את מר חיים מלול.

שלמה בניזרי: אחרי שנאמר פה רצף של דברים לא נכונים אני רוצה להגיב בקיצור.

שלמה בניזרי: אתה אמרת שיש לנו תקציב מיוחד לאכיפה.

שלמה בניזרי: קודם כל, בתוך הביטוח הלאומי יש אגף חקירות.

שלמה בניזרי: הקצאנו 10 אנשים מהאגף לנושא.

שלמה בניזרי: נניח שאחד מהם יתפוס באמת רמאי אחד.

שלמה בניזרי: מאותו רמאי נשלול במשך שישה חודשים את אותם כספים.

שלמה בניזרי: אני חושב שבכך כבר הצלחנו לתקצב את אותו אדם.

שלמה בניזרי: דיברת כאילו על איזה תקציבי ענק.

שלמה בניזרי: הרי יש לנו אגף אכיפה גם במשרד העבודה והרווחה, שבראשו עומד אפרים כהן.

שלמה בניזרי: לאפרים כהן יש צוות של 60 עובדים, שמתוכם רק 24 עובדים מטפלים בנושא המלחמה בעובדים זרים והשאר עוסקים באכיפה של כל החוקים נגד המעסיקים שהולכים ומרמים וכו'.

שלמה בניזרי: אז למה אתה מסלף דברים?

שלמה בניזרי: דיברת על התנדבות קהילתית.

שלמה בניזרי: אכן, אם בן-אדם אומר שהוא מובטל , שאין לו שום עבודה והוא מקבל דמי אבטלה, אנחנו אומרים לו: בוא תתרום לקהילה.

שלמה בניזרי: ניתן לו מגוון של דברים לבחירה, כדי שהוא לא יצטרך להיות מסונדל סביב דבר אחד ואז נרשום לו סירוב.

שלמה בניזרי: הוא יילך יעבוד שעתיים-שלוש ביום.

שלמה בניזרי: הוא גם יוכיח לנו שאכן באמת הוא לא מובטל והוא גם יתרום לקהילה.

שלמה בניזרי: אני לא רואה בזה שום פסול, כי הרי המדינה משלמת כסף לאותו אדם.

שלמה בניזרי: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חיים מלול, בבקשה.

חיים מלול: כבוד יושב-ראש הוועדה, כבוד השר.

חיים מלול: אני מזכיר ועד העובדים של "צבעי טמבור".

חיים מלול: כל מה שדובר עליו יקרה בעוד זמן מועט ב"טמבור".

חיים מלול: לכן, יש לכם עכשיו הזדמנות לעצור את הסחף הזה.

חיים מלול: כבוד השר, אמרת שאתה הולך להשקיע כסף במובטלים.

חיים מלול: את אותו כסף תשקיע עכשיו באלה שעובדים.

חיים מלול: תעשו את זה עכשיו.

חיים מלול: תוכיחו שאתם יכולים לעצור את הסחף הזה.

חיים מלול: להטיל היטל על יבוא – זה מה שהורס את המדינה.

חיים מלול: מייבאים צבעים מתורכיה, מיוון וכו'.

חיים מלול: זה דבר שגורם לאבטלה.

חיים מלול: לכן, למה לך להתמודד אחר-כך עם העובדים, כמו ששמעתם פה מנציג קריית הפלדה?

חיים מלול: יש לך עכשיו הזדמנות.

חיים מלול: יש עדיין אפשרות לעצור את הסחף הזה אצלנו.

חיים מלול: ראש העיר ישמח מאד שהאנשים האלה ימשיכו לעבוד.

חיים מלול: אמרת משהו שבאמת מצא חן בעיניי.

חיים מלול: אתה הולך להשקיע וכו'.

קריאה מהקהל: אמרנו את הדברים.

קריאה מהקהל: כלום לא ייצא מזה.

קריאה מהקהל: אני אומר זאת מניסיון.

קריאה מהקהל: כלום לא ייצא מזה.

קריאה מהקהל: עברנו את הדברים האלה.

קריאה מהקהל: תעזרו ליזמים ותפתחו את המפעל.

קריאה מהקהל: לא צריך ללכת ללשכת העבודה.

קריאה מהקהל: אני לא אלך ללשכה.

קריאה מהקהל: אני אשב במפעל הפלדה עד יומי האחרון, או שאתאבד שם.

קריאה מהקהל: תזכור, אתה עוד תכסה אותי בקבר.

קריאות: חס וחלילה.

קריאה מהקהל: זה אדם שאיבד עין בעבודה.

חיים מלול: אני לא דוגל בסגנון של צעקות.

חיים מלול: אני חושב שאתם צריכים להיות רציניים ולקחת את הדברים לתשומת הלב.

חיים מלול: ההוכחה עוברת אליכם עכשיו, כדי שלא נצטרך לכנס עוד פעם את הוועדה בנושא "טמבור".

שלמה בניזרי: אנחנו חוזרים לנקודה.

שלמה בניזרי: אני צריך להעביר את הדברים לממשלה ולשרת המסחר והתעשייה שתצטרך להתמודד עם הנושא ביום ראשון, בישיבת הקבינט.

שלמה בניזרי: אעביר את דבריכם לשם.

שלמה בניזרי: אני רוצה להעיר הערה למר שמואלי.

שלמה בניזרי: לגבי החל"ת שהצעת – קודם כל, אף פעם לא מפעילים חל"ת לשישה חודשים.

שלמה בניזרי: זה מקובל עד חודש וחצי.

שלמה בניזרי: אני יצרתי תקדים של שלושה עד ארבעה חודשים.

שלמה בניזרי: בסוגייה שלכם לא ניתן היה להפעיל תכנית סיוע, מכיוון שלא ניתן היה להגדיר תכנית הכשרה מקצועית בתוך המפעל, שזה התנאי הקבוע לתשלום דמי אבטלה.

שלמה בניזרי: גם העובדים בתוך המפעל רצו לעבוד ולא רצו הכשרה.

שלמה בניזרי: לכן, כשאתה טוען שהצעת לנו חל"ת ואנחנו לא הסכמנו לכך, אני מציע שתבדוק את הדברים לפני כן בצורה יותר פנימית ואז תטיח את האשמות.

דוד טל: רשות הדיבור לנציג "שמן".

חיים מלר: אני יושב-ראש ועד העובדים ב"שמן תעשיות" בחיפה.

חיים מלר: אני מייצג גם את מפעל "מילומור" שנמצא באיזור עכו.

חיים מלר: אני רוצה שחברי הוועדה יבינו שמפעלי השמנים בכללם נמצאים צעד אחד ממש לפני הכאב של קרית הפלדה, של פרוטרום, של לבידים.

חיים מלר: החוברת הזאת יכולה להראות לכולם כמה פעמים הייתי פה, כמה נפגשתי פה, כמה מכתבים נשלחו לכל חברי ועדת הכספים, וזאת בעקבות ההיטלים.

חיים מלר: מזה חודש וחצי ההיטלים נמצאים על אפס אחוזים.

חיים מלר: זאת אומרת שהשוק פרוץ, יכולים לייבא מה שרוצים, כמה שמן שרוצים, כמה כוספאות שרוצים, מכיוון שלא הוצא צו נגדי.

חיים מלר: משרד התמ"ס עומד על 3%.

חיים מלר: 3% היטלים זה אומר סגירת מפעלי השמנים.

חיים מלר: אני מבקש משר העבודה והרווחה לטפל בדברים על-מנת שבאמת תהיה רווחה לעובדים.

חיים מלר: העובדים רוצים לעבוד.

מיכאל סראל: בשנה ממוצעת מספר האנשים שמצטרפים אל שוק העבודה הוא 70,000.

מיכאל סראל: מצד שני, בכל שנה נוצרים מקומות עבודה במשק.

מיכאל סראל: יש צמיחה ממוצעת של 4%-5% בשנה בממוצע ואז נוצרים בערך 70,000 מקומות עבודה.

מיכאל סראל: כך שיעור האבטלה נשאר פחות או יותר קבוע לאורך זמן בטווח הארוך.

מיכאל סראל: השנה במקום שהצמיחה תהיה 4%-5% היא תהיה בערך 1%.

מיכאל סראל: מקומות העבודה שייווצרו השנה יהיו פחות מ-20,000.

מיכאל סראל: בגלל זה נוצר הפער הגדול הזה בין מספר האנשים שנכנסים לשוק העבודה לבין מספר מקומות העבודה החדשים שנוצר.

מיכאל סראל: לכן, שיעור האבטלה יגדל השנה בצורה משמעותית.

מיכאל סראל: למה היתה השנה צמיחה רק של 1% במקום 4%-5%?

מיכאל סראל: והאם המדיניות הכלכלית יכולה לעשות משהו בקשר לזה?

מיכאל סראל: אדבר קודם על מה שהמדיניות הכלכלית לא יכולה לעשות ואחר-כך אומר כמה מילים על מה שהיא כן יכולה לעשות.

מיכאל סראל: השנה המשק נמצא במצב הקשה ביותר שבו הוא היה ב-30 השנים האחרונות.

מיכאל סראל: צמיחה של 1% זה אומר צמיחה שלילית של 1.5% לנפש, מכיוון שהאוכלוסיה גדלה ב-2.5%.

מיכאל סראל: כלומר, רמת החיים יורדת ב-1.5%.

מיכאל סראל: דבר כזה לא היה כבר בערך 30 שנה.

מיכאל סראל: למה זה קרה?

מיכאל סראל: היו שלוש תופעות, שלושה "שוקים" מאד חזקים, שכולם קרו בעת ובעונה אחת.

מיכאל סראל: קודם כל, היתה האינתיפאדה שפגעה במשק.

דוד טל: אולי כדאי שתצטמצם.

דוד טל: אני חושב שיותר חשוב שתסביר לנו מה הם הפתרונות לנושא הזה.

דוד טל: אני מניח שכל מה שאדוני אומר חשוב.

דוד טל: את הרקע לדברים האלה כולנו קראנו.

דוד טל: גם שמענו פרשנות כזאת ואחרת.

דוד טל: אולי כדאי שתציין את הפתרונות שהאוצר מוכן ומסכים לקבל מתוך בקשותיה של שרת התעשייה והמסחר, בקשותיו של שר העבודה והרווחה ובקשות גורמים אחרים.

דוד טל: זה מה שחשוב לשמוע.

מיכאל סראל: אצטמצם מאד בצד של מה שהמדיניות לא יכולה לעשות.

מיכאל סראל: בהינתן שלושת ה"שוקים" האלה, האינתיפאדה, התמוטטות הנאסד"ק, ההאטה בשווקים העולמיים ובארצות הברית ובאירופה, המדיניות הכלכלית בישראל לא יכולה לעשות כלום.

מיכאל סראל: המדיניות הכלכלית בישראל לא יכולה להביא את הצמיחה ל-5% במקום 1% מכיוון שההפרש הזה של ה-4% נוצר בגלל ה"שוקים" האלה, שאין למדיניות הכלכלית שום השפעה עליהם.

מיכאל סראל: מה המדיניות הכלכלית כן יכולה לעשות?

מיכאל סראל: יש, לדעתי, שלושה תחומים שבהם המדיניות הכלכלית יכולה לעזור בתחום האבטלה.

מיכאל סראל: התחום הראשון – נושא העובדים הזרים.

מיכאל סראל: גם אם נוצרים 20,000 מקומות עבודה במשק, ביכולתנו להחליט האם מספר העובדים הישראלים שייקלטו יהיה 40,000 או אפס.

דוד לוי: אדוני, אם אתה יודע, או זוכר, או שתקרא, שלפני כמה שנים היתה אותה תופעה, לא בהיקף כזה של ירידה משמעותית בצמיחה, עד כדי אפס.

דוד לוי: אז הממשלה התמודדה עם התופעה.

דוד לוי: היא לקחה את העניינים לידיים וזה עלה ל-4%-5%.

דוד לוי: לכן, אי-אפשר להגיד שזוהי מכת שמיים ולכן אנחנו לא נוכל לעשות שום דבר.

דוד לוי: אי-אפשר לתת רק את התשובה: העובדים הזרים.

דוד לוי: זו איננה תשובה.

דוד לוי: זו איננה מדיניות, כי אין מדיניות.

דוד לוי: הגיע הזמן שתהיה התמודדות עם הסוגייה.

מיכאל סראל: אני לא זוכר שנה, לפחות במשך 30 שנה, שבה היתה לנו צמיחה של 1%.

מיכאל סראל: מה שהמדיניות הכלכלית כן יכולה לעשות זה בעיקר בשלושה תחומים: התחום הראשון – העובדים הזרים.

מיכאל סראל: גם אם נוצרים 20,000 מקומות עבודה במשק, מספר הישראלים שיכולים להיקלט בשוק העבודה יכול להיות הרבה יותר גבוה, הוא יכול להיות 50,000, או 60,000, או כמה שאנחנו נחליט.

מיכאל סראל: למה?

מיכאל סראל: בגלל שאנחנו יכולים להפחית את מספר העובדים הזרים, למשל ב-20,000, ואז גם אם יהיו 20,000 מקומות עבודה, תהיה עבודה ל-40,000 עובדים ישראלים.

קריאות מהקהל: - - -

מיכאל סראל: זאת המדיניות האפקטיבית ביותר שאנחנו יכולים לנקוט בה, על-מנת להגדיל את מספר הישראלים שנקלטים במקומות עבודה, גם אם ייווצרו רק 20,000 מקומות עבודה.

מרדכי משעני: אנחנו יודעים את כל הדברים האלה.

מיכאל סראל: הדבר השני שאנחנו יכולים לעשות הוא בכיוון ששר העבודה והרווחה הצביע עליו, קרי: טיפול בצד ההיצע של האבטלה, טיפול בצד המובטלים, טיפול ביכולת שלהם להשתלב בעבודה.

דוד טל: האם אתם יכולים למנוע היצף של טובין, או שאתם קשורים באמנות כאלה ואחרות, שאנחנו חייבים לקיים אותן ומדינות אחרות לא בהכרח חייבות לקיים אותן?

מיכאל סראל: אין שום ספק שיש בארץ מספר עובדים זרים יותר גדול מאשר בכל מקום אחר בעולם.

דוד טל: אדוני, אתה יכול למנוע את היבוא השוטף שמגיע לכאן לארץ והורס כמעט כל חלקה טובה?

דוד טל: או שאתם עדיין חסידי השיטה של כלכלה חופשית באופן אבסולוטי?

מיכאל סראל: כאשר מונעים יבוא ובורחים מגלובליזציה ומהשתלבות השווקים העולמיים, יש בעיה.

מיכאל סראל: יש לנו דוגמאות אין ספור של מדינות בעולם שנקטו במדיניות הזאת במשך עשר שנים, עשרים שנה או שלושים השנים האחרונות.

קריאה מהקהל: איזה מדינות?

מיכאל סראל: זימבבווי, כל המדינות באפריקה.

קריאות מהקהל: - - -

דוד טל: רבותיי, אנחנו חייבים לסיים.

מיכאל סראל: הגורם האחרון שהמדיניות הכלכלית יכולה להשפיע עליו זה עניין שכר המינימום.

מיכאל סראל: כאשר מתלוננים שמפעלים בורחים - - -

קריאה: האם אתם נלחמים לא לסגור את מפעלי הפלדה?

קריאה: תן תשובה.

דוד טל: רבותיי, אני מבקש מכם.

מיכאל סראל: מי שמתלונן שמפעלי טכסטיל ומתפרות עוברים לירדן צריך להבין שהסיבה העיקרית והראשונה לכך היא ששכר העבודה שם הוא הרבה יותר זול מאשר כאן.

מיכאל סראל: כל עלייה בשכר המינימום תקשה יותר על המפעלים להתקיים ואז יותר מפעלים יעברו למקומות בהם העבודה זולה יותר.

דוד טל: רבותיי, אני רוצה לסיים את הדיון.

דוד טל: אני רוצה למסור הודעת סיכום.

דוד טל: כאמור, הדיון הזה מתקיים בהמשך לדיון שהתקיים בהצעתו של חבר הכנסת דוד לוי במליאת הכנסת ובהמשך לפרסום מימדי האבטלה.

עמיר פרץ: אני מבקש לומר רק משפט אחד, אדוני.

עמיר פרץ: מעולם אני לא תוקף פקידים.

עמיר פרץ: אבל אני מאד מבקש.

עמיר פרץ: אין שום מחקר בעולם שקובע שהעלאת שכר מינימום גורמת לאבטלה.

עמיר פרץ: זו המדינה היחידה שקבעה זאת.

עמיר פרץ: בכל מקום העלאת שכר מינימום גורמת ליצירת מקורות תעסוקה, כי הביקושים עולים.

עמיר פרץ: יש על זה ויכוח מאד קשה מבחינה כלכלית.

עמיר פרץ: בוודאי במדינת ישראל שום פיטורין לא היו בגלל שכר המינימום.

עמיר פרץ: אם מפעלי טכסטיל משלמים למנהלים שלהם חצי מיליון שקל בחודש, אם המפעלים מסוגלים להרוויח ולשלם חצי מיליון שקל בחודש למנהלים – אני מאד מבקש לא לגבות מפעלים שרוצים לשלם במקום 3,200 שקל שכר של 2,500 שקל, כי עוד לא נולד הכלכלן שיכול להסביר למשפחה איך להתקיים מ-3,000 שקל.

עמיר פרץ: הוא עוד לא נולד.

דוד טל: אם כן, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות קוראת לממשלה להתייחס למצב התעסוקה הנוכחי כאל מצב חירום חברתי.

דוד טל: הוועדה נדה

דוד טל: מה מכך שפרט לשר העבודה והרווחה לא טרחו נציגי הממשלה להופיע לדיון, למרות שראש הממשלה, שר האוצר ושרת התמ"ס הוזמנו להשתתף בו.

דוד טל: הוועדה מאמצת את הצעתו של חבר הכנסת עמיר פרץ לתבוע ש-1% מתקציב המדינה יוקצה באופן קבוע למאבק באבטלה ולא יצטרכו לחפש לכך כל פעם שיירים בתקציב.

דוד טל: הוועדה תובעת להרחיב את ההגנה על תעשיות ישראליות ולהגן על העובדים הישראלים ועל האינטרס שלהם להישאר במקום עבודה, כפי שכבר קיים לגבי התעשיות הביטחוניות.

דוד טל: הוועדה אינה מקבלת את העובדה שכיום האבטלה נמצאת בסמכותם של 4-5 משרדי ממשלה שונים, כולל משרד התעשייה והמסחר, האחראי על פתיחת מפעלים, משרד העבודה והרווחה, המשטרה והפנים, על המאבק בעובדים הזרים ועוד.

דוד טל: הוועדה קוראת לראש הממשלה להקים צוות חירום שיורכב ממנכ"לי המשרדים הנוגעים בדבר, אשר לרשותו יועמד תקציב למלחמה באבטלה ובסגירת מפעלים.

דוד טל: הפתרון אינו הכשרה מקצועית והשלמת השכלה, שאחריהם חוזר העובד לנקודת ההתחלה, אלא הדאגה לכך שמפעלים לא ייסגרו.

דוד טל: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת עמיר פרץ, אני רוצה לקרוא לשר לאיכות הסביבה לשלוח את הנציג שלו, את המנכ"ל שלו, לפגישה היום עם המנכ"לים , כדי לנסות למצוא פתרון למפעלי הפלדה.

דוד טל: הוועדה תקיים ישיבה נוספת כדי לעמוד מקרוב על הפתרונות של משרדי הממשלה ועל ביצוע התכנית.

מרדכי משעני: צריך לומר שאנחנו קוראים לממשלה לא לסגור את קריית הפלדה.

דוד טל: הוועדה קוראת לנציגי מפעלי הפלדה להיפגש עוד היום עם שר העבודה והרווחה, כדי למצוא פתרונות למפעלי הפלדה.

אילן גילאון: צריך להוסיף את מה שאמר השר אביטל, שהממשלה החליטה שלא סוגרים את מפעלי קריית הפלדה.

אילן גילאון: לכן, אם לממשלה אין דרך – שתלאים את מפעלי הפלדה ותפעיל אותם.

אילן גילאון: כנ"ל לגבי כל מפעל שבא בתור.

אילן גילאון: פרוטרום בדרך.

אילן גילאון: צריך ללכת למדיניות של הקפאה מוחלטת.

אילן גילאון: לא נעשה שום דבר אם לא נקפיא היום את סגירת המפעלים.

דוד לוי: צריך לומר שבזה לא סיכמנו את הדיון.

דוד לוי: קבענו ישיבה ונמשיך בדיון.

דוד טל: קבענו שתהיה ישיבה נוספת.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: הישיבה נעולה.