ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 314, 2001-06-18 10:30

יאיר פרץ: חבר-הכנסת יוסי כץ, ממציעי הצעת החוק.

יאיר פרץ: בבקשה.

יוסי כץ: אני רוצה לציין שחברת-הכנסת לשעבר, והשרה כיום, לימור לבנת, שותפה ליוזמת החקיקה הזו.

יוסי כץ: הבעיה היא בעיה אמיתית.

יוסי כץ: בשעתו, חוקקנו את חוק ההגנה על עובדים שיחשפו שחיתות, ולמיטב ידיעתי, עד היום לא ניתנו צווים שמחזירים אנשים כאלה לעבודה.

יוסי כץ: עמותת עוגן שיזמה את התיקון שאלה את עצמה מדוע עד היום לא נעשה שימוש בחוק שנועד להגן על זכויותיו של עובד שחשף שחיתויות.

יוסי כץ: הנקודה היא שבמקרים של פיטורי עובד כזה, המעסיק מעלים את הסיבה האמיתית לפיטורים.

יוסי כץ: הוא לא אומר שהעובד פוטר בגלל שהוא חשף שחיתות, תמיד הוא ימציא סיבה אחרת לפיטורי העובד, ולעובד קשה מאוד להוכיח את סיבת הפיטורין.

יוסי כץ: אם הוא יוכיח שהעובד התרשל בתפקידו, הוא עובד גרוע והיו נגדו תלונות בעבר על כל מיני דברים, בבקשה, שיוכיח זאת, אבל הנטל עובר אליו.

יוסי כץ: אנחנו גם חושבים שהחוק יתן הגנה – אמנם לא מוחלטת, אבל הגנה מסויימת - לעובד, וכן יתן משמעות לחוק חשוב שתורם למינהל תקין ולשלטון החוק.

יוסי כץ: אנחנו פשוט מעבירים את נטל ההוכחה על המעביד, אם התקיימו שני התנאים הללו.

יוסי כץ: אנחנו מאמינים שבדרך זו תהיה לחוק משמעות מעשית יותר לעובדים שחושפים את עצמם ונמצאים לפעמים במצבים בלתי נסבלים.

יאיר פרץ: עורך דין מיכאל אטלן ממשרד העבודה והרווחה, בבקשה.

מיכאל אטלן: החלק השני הוא בחוק עצמו.

מיכאל אטלן: נאמר: "לא יפוטר עובד בשל כך בלבד שהגיש תלונה".

מיכאל אטלן: ההצעה היא למחוק את המלה "בלבד", כי תמיד אפשר אחר כך לעטוף את הסיבה האמיתית בכל מיני סיבות ונסיבות אחרות, זה אף פעם לא הדבר היחיד.

מיכאל אטלן: בהצעה הזאת הממשלה תומכת.

יאיר פרץ: דן אורנשטיין ממשרד המשפטים, בבקשה.

דן אורנשטיין: מצד שני, וזה מסביר את הסייגים שנמצאים בחוק הקיים, מדובר במורכבות מסוימת, ועל כך העידו במהלך הליכי החקיקה.

דן אורנשטיין: יש מקרים של ניצול לרעה, יש מקרים שאינם אמיתיים, יש גם מקרים שאנחנו מכירים מהשירות הציבורי, שעובדים, אמנם מעטים, שהופכים את הנושא הזה למקצוע, ומנהלים איזה שהוא ארכיון פרטי נגד עובדים אחרים.

דן אורנשטיין: אני חושב שלא לכאלה התכוון המחוקק, ולכן באמת הוא קבע שעובד שפועל שלא בתום לב, אפשר לפסוק נגדו פיצויים.

דן אורנשטיין: לגבי הסעיף השני התלבטנו קשות.

דן אורנשטיין: על רקע מה שאמרתי קודם שצריך ליצור איזונים, חשבנו שלהעביר את נטל ההוכחה זה דבר בחקיקה.

דן אורנשטיין: בית המשפט יכול לעשות את זה ולקבוע מדיניות והלכות, אבל לעשות את זה בחקיקה.

דן אורנשטיין: יש כמה דוגמאות לכך, ותיכף נגיע אליהם.

דן אורנשטיין: זה דבר שהוא חריג, ולכן חשבנו שבאיזון הראוי זה לא נכון.

דן אורנשטיין: אמרנו, בואו נוריד את הענין של ה"בלבד" וזה כנראה יקל על הרבה תביעות.

יוסי כץ: מה אתה מציע?

דן אורנשטיין: אם אנחנו מסתכלים על חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, אז מה שנקבע שם זה שאם הפגיעה היא בתנאי עבודה, אז העובד צריך להוכיח שהוא עמד בכישורים שדרש המעסיק.

דן אורנשטיין: אם זה פיטורים, הוא צריך להוכיח שלא היתה בהתנהגות שלו סיבה לפטרו.

דן אורנשטיין: יש נסיון אדיר בנושא הזה בארצות הברית, ושם המחוקק אפילו קבע העברת נטל.

דן אורנשטיין: הוא אמר שהעובד צריך להוכיח שהתלונה היתה איזה שהוא גורם תורם בהתנהגות של המעסיק.

דן אורנשטיין: ברגע שהוא מוכיח שזה גורם תורם, עובר הנטל.

דן אורנשטיין: וכאן, זה לא לזה.

יוסי כץ: אתה מוכן לאמץ את ההגדרות שבסעיף 9 לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, לגבי נטל ההוכחה?

יוסי כץ: נגיע להסכמות ונעביר קדימה.

יאיר פרץ: המהות ברורה.

יאיר פרץ: כשעובד הוא בסדר אין הערות בתיקו האישי לגבי התנהגותו.

יאיר פרץ: אם העובד מתחיל לעשות בעיות, אפשר למצוא הוכחה בתיקו האישי.

יאיר פרץ: היום, מעסיקים מעירים לעובד על כל דבר, ועל כל התנהגות מסויימת מוציאים מכתב לתיק האישי של העובד.

יאיר פרץ: זה ידוע, הדברים שקופים.

דן אורנשטיין: כיוון שאנחנו לפני הקריאה הראשונה - וכידוע אחרי הקריאה הראשונה אי-אפשר להעלות נושאים חדשים - אני מבקש להעלות עכשיו לדיון נושא מסויים כדי שלא יגידו לי אחר כך שזה נושא חדש.

דן אורנשטיין: אז לפחות להעלות אותו למרות שגם מבחינתנו הוא עדיין לא מגובש.

דן אורנשטיין: אנחנו היינו רוצים לבדוק את האפשרות לקבוע, במקרים מסוימים, פיצויים מוגדלים, כדי שהחוק יהיה מאוזן.

דן אורנשטיין: וזה הנושא החדש אותו אני מעלה לדיון אבל אנחנו עוד נבדוק אותו.

יאיר פרץ: פיצויים מוגדלים לשם מה?

דן אורנשטיין: אני לא אומר שאנחנו מציעים את זה עכשיו, הייתי רוצה שהנושא הזה יהיה על השולחן שנוכל לבדוק אותו.

יוסי כץ: מאחר שאנחנו יודעים שחקיקה נמשכת ונמשכת, אני מציע לקבוע - - -

יוסי כץ: אין לי בעיה שמשרד המשפטים יעלה את מה שהוא רוצה, אני רואה את זה כמכלול.

יוסי כץ: אבל לענין שלנו יש שתי אפשרויות.

יוסי כץ: אפשרות אחת - לאמץ את הנוסח שלנו.

יוסי כץ: אם הנוסח שלנו מאומץ כמות שהוא, אין לי בעיה שיהיה כתוב:

יוסי כץ: מי שמנצל לרעה או מי שבית משפט יקבע שמנצל לרעה את ההליכים האלה, יהיה צפוי לשלם פיצויים.

יוסי כץ: האפשרות השניה - לאמץ את הנוסח שכתוב בסעיף 9 בחוק שוויון הזדמנויות לעבודה, בשינויים המחוייבים.

יוסי כץ: כלומר, במקום לכתוב את מה שכתבנו פה "נטל ההוכחה מוטל ..." וכו', יהיה כתוב: לענין פיטורים מעבודה - כי בדרך כלל זו הבעיה - הנטל עובר למעביד אם הוכיח העובד שלא היה בהתנהגותו - - -

יאיר פרץ: או גם הרעת תנאים, לא רק פיטורים.

יוסי כץ: מצויין, או הרעת תנאים.

דן אורנשטיין: אם ייקבע נוסח כזה, נבדוק אותו ונראה אם אפשר לאמץ אותו.

יוסי כץ: אני מציע להטיל על היועצת המשפטית של הוועדה ועל היועץ המשפטי של משרד המשפטים לנסח זאת לאור מה שאמרנו כאן, ורק בנסיבות מיוחדות נחזור עוד פעם לדון בזה.

יוסי כץ: אני סומך עליהם.

יאיר פרץ: שהם יגיעו לנוסחה מוסכמת ויביאו אותה לפני הוועדה.

ג'ודי וסרמן: אולי נסכם שנטל ההוכחה יעבור למעביד אם העובד הוכיח: ראשית, שהוגשה תלונה על ידו או שהוא סייע, בתקופה של ששה חודשים שקדמו.

ג'ודי וסרמן: זה התנאי הראשון המהותי; דבר שני, מה שקבוע בסעיף 9 בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, בשינויים המחויבים.

ג'ודי וסרמן: ודבר שלישי, שתלונתו היתה איזה שהוא גורם תורם בהתנהגות המעסיק.

יוסי כץ: הנטל עובר למעביד ואם המעביד יוכיח אחרת - - - אדוני היושב ראש, אני מתנצל, אבל אני חייב ללכת לישיבה עם ראש הממשלה.

יאיר פרץ: בבקשה.

יאיר פרץ: עורך דין מנחם קליין, היועץ המשפטי של עמותת עוגן, בבקשה.

מנחם קליין: אדוני היושב ראש, עורך דין אורנשטיין ליווה אותנו במשך השנים ובאמת הרבה בעזרתו, ב-1997 נחקק חוק הגנת העובדים, אבל הרגשה שלנו היתה שזה לא עובד.

מנחם קליין: עובר תיק ועוד תיק, ואתה רואה שהעסק לא עובד כמו שצריך, כמו שתכננו.

מנחם קליין: במסגרת מחקר שנעשה בהנחייתו של פרופ' פרידמן שהיה נציב שירות המדינה, נבדקו המקרים שהגיעו לבית הדין בצורה אקדמית ממש.

מנחם קליין: נבדקו ונותחו 15 תיקים שהגיעו לבית המשפט מאז חקיקת החוק, והתוצאות היו מדהימות.

מנחם קליין: מתוך 15 תיקים, 2 התפשרו, 13 הפסידו בגלל הנושא של הקשר הסיבתי הזה שמאוד קשה להוכיח אותו.

מנחם קליין: ואז ראינו שזו לא רק הרגשה אלא משהו ממש מבוסס, ושצריכים להגיע לאיזה שהוא פתרון.

מנחם קליין: עורך דין אורנשטיין דיבר על איזונים, לדעתי האיזונים קיימים.

מנחם קליין: אף אחד עוד לא העלה את הנושא של הזמן.

מנחם קליין: בזמנו, בתיקון החוק הראשון ביקשנו שיהיה 24 חודש בין מעשה חשיפת התלונה לפיטורים.

מנחם קליין: בסופו של דבר, הנוסח שמגיע לוועדה הוא 6 חודשים.

מנחם קליין: אז קודם כל יש איזון בזמן.

מנחם קליין: זאת אומרת, לא יכול להיות שעוד שנתיים-שלוש יבוא עובד ויגיד: לפני שלוש שנים הגשתי תלונה.

מנחם קליין: צריך שתהיה סמיכות תאריכים, ו-6 חודשים זה ממש סמיכות תאריכים.

מנחם קליין: זה דבר ראשון שנותן ממש איזון.

מנחם קליין: עוד שני דברים שכתובים בחוק עצמו, הם הוזכרו אבל אני רוצה להדגיש אותם.

מנחם קליין: סעיף 4 ו-5 לחוק שלא תוקנו.

מנחם קליין: סעיף 4 מדבר שהחוק יופעל רק אם התובע הגיש את התלונה בתום לב.

מנחם קליין: אם התלונה היתה בשביל להגן על חקיקה ואם התלונה הוגשה לרשות מוסמכת, זאת אומרת, יש פה תנאים בסיסיים להפעלת החוק, גם בנושא של הפעלת נטל ההוכחה.

מנחם קליין: בסעיף 5 לחוק שגם הוא לא תוקן.

מנחם קליין: יש פה התיישנות מאוד קצרה של 12 חודש מיום שנוצרה עילת התביעה.

מנחם קליין: זאת אומרת, לא יכול להיות מצב שעובד יבוא אחרי כמה שנים ויגיש תביעה, יש פה התיישנות מאוד קצרה בשביל איזון הזכויות של הצדדים.

מנחם קליין: עורך דין אורנשטיין הזכיר, והנושא באמת מקובל, גם בארצות הברית.

מנחם קליין: במסגרת ההצעה, הפנינו ל- - - שיש שם העברה של נטל ההוכחה.

מנחם קליין: אני חושב שגם בחקיקה הישראלית אתה רואה מדי פעם, לא רק בדיני עבודה, העברת הנטל כשקשה מאוד לתובע, למשל, בפקודת הנזיקין.

מנחם קליין: בפקודת הנזיקין תמיד על התובע, המוציא מחברו, עליו הראיה, הוא צריך להוכיח.

מנחם קליין: אבל יש נסיבות בפקודת הנזיקין שנורא קשה לי להוכיח רשלנות של אדם אחר.

מנחם קליין: למשל, בדברים מסוכנים, והדבר מעיד בעד עצמו, ואז בא החוק ואומר, לא, לא, כשאתה ידעת מה קורה, אדם הולך ברחוב פתאום נופל עליו משהו בראש, הוא לא יודע, הוא יכול להתחיל להוכיח את הרשלנות של הקבלן.

מנחם קליין: אז הנטל עובר על הקבלן שבאמת הוא גידר, הוא עשה את כל מה שמוטל עליו והוא לא נהג ברשלנות, כי אז הבן אדם הלך פשוט ברחוב ונפל עליו משהו.

מנחם קליין: אני לא סתם מביא דוגמה כזו של פקודת נזיקין, כי עובד מהסוג הזה שהגיש תלונה בתום לב לרשות מוסמכת על הפרת חוק, ותוך תקופה של מספר חודשים פתאום נופלים עליו הפיטורים, ועכשיו הוא צריך עכשיו להוכיח שהוא היה עובד טוב, נאמן ומסור.

מנחם קליין: אני חושב שבשבילו, זה אדם שהלך ברחוב ונפל לו משהו על הראש.

מנחם קליין: אז בואו תוכיחו אתם, מה מצאתם בו פגם.

מנחם קליין: והדבר האחרון, בקשר לנושא החדש שהעלה עורך דין אורנשטיין, יש לי הערה קטנה וגם שיהיה לפרוטוקול אם הנושא יעלה שוב.

מנחם קליין: לדעתי, הנושא מוסדר בסעיף 3(ג):

מנחם קליין: עובד שהגיש תלונה בחוסר תום לב צריך לשלם פיצויים, הוא צריך לשאת בתוצאה, זה לא משחק, יש פה איזון בחוק.

מנחם קליין: עכשיו, בא משרד המשפטים ואומר, לא, אני רוצה פיצויים מוגדלים.

מנחם קליין: למה?

מנחם קליין: כדי להפחיד את האנשים להגיש תלונה?

מנחם קליין: אני רוצה להזכיר עוד משהו.

מנחם קליין: עובד שמגיש תלונה של חוסר תום לב, על פי התקשי"ר, זאת עבירת משמעת, חוץ מהפיצויים הנזקיים שהוא משלם בבית דין לעבודה, הוא יכול להיות מועמד לדין משמעתי לפני נציבות שירות המדינה, אם הוא הגיש תלונה בחוסר תום לב.

מנחם קליין: אני חושב שזה מספיק, לא צריך להפחיד אנשים ולכתוב פיצויים מוגדלים וכו'.

מנחם קליין: זאת עמדתי.

יאיר פרץ: אני לא מקבל את הסיפא שלך, בכל אופן, צריך משהו מרתיע נגד אותם אנשים שעושים זאת שלא בתום לב.

יאיר פרץ: למשל, מישהי הלכה והתלוננה על מישהו שניסה לאנוס אותה.

יאיר פרץ: בסוף מוכח שזו תלונה מכוונת ולא היה לזה שחר, אבל בינתיים היא הרסה את חייו.

מנחם קליין: יפצו אותו על נורמה שנהרס לו.

יאיר פרץ: אני לא יודע אם יש לזה פיצוי כאשר שם של מפעל נהרס או תדמית של מנהל, אלה דברים שקשה אפילו להגדיר אותם.

יאיר פרץ: בכל זאת צריך להיות משהו מרתיע.

רענן שקדי: שמי רענין שקדי, ואני נציג ההסתדרות.

רענן שקדי: לדבריו האחרונים של היושב ראש אני רוצה לומר שלא תמיד מוגשת תביעה, יש מקרים שזה לא עובר את הסף ולא מוגשת תביעה בכלל.

רענן שקדי: לא כל תלונה גוררת אחריה בהכרח נזק.

רענן שקדי: באופן עקרוני אנחנו תומכים בהצעת החוק.

רענן שקדי: בכל מה שנאמר עד עכשיו לא צויינה הנקודה שבעצם מתחילים כאן מיחסי כוחות שבהגדרה הם לא שוויוניים.

רענן שקדי: זאת אומרת, העובד, כמעט תמיד, בעמדת כוח פחותה באופן משמעותי מהמעביד.

רענן שקדי: כך שאם אנחנו מנסים על ידי פיצויים מוגדלים, והועלתה פה טענה שמנסים לאזן את ה- - - במקום להביא איזה שהוא איזון בכוחות, אני אומר, במקרה הכי טוב זה ישפר טיפה את מצבו של העובד, אבל לפי דעתי העדיפות המכרעת ביחסי הכוחות תמיד הכף תיטה לכיוונו של המעביד.

רענן שקדי: זה נוגע גם ליכולת שלו ולשליטה שלו על הראיות.

רענן שקדי: גם יחסי המרות במקום העבודה.

רענן שקדי: יש סטטיסטיקות באיזה אחוז מהמקרים עובדים בכלל מעזים לפתוח את הפה.

רענן שקדי: ברור שאין שום קורלאציה בינו לבין המקרים האמיתיים.

יאיר פרץ: לכן החוק הזה בא, להסדיר את המצב הזה.

רענן שקדי: החוק אמנם מנסה לתקן עיוות משמעותי ביחסי כוחות, אבל גם אחרי החוק, אין לי בכלל ספק שעדיין המעביד יהיה בעל הכוח והמרות וישליט את מרותו, ולמרות הכל, עובדים יהססו לפתוח את פיהם.

רענן שקדי: אני מתנגד באופן עקרוני לקביעה של פיצויים מוגדלים.

רענן שקדי: אני חושב שאין בזה שום הגיון בעיקר מאותן סיבות שפירטתי כרגע.

רענן שקדי: זה יגרום להרתעה ולא כל תלונה שעובד מגיש בכלל פותחים בחקירה, ולא כל תלונה שעובד מגיש ממוטטת מפעל ושורפת שם של מקום.

רענן שקדי: זה לא כך, יש שיקול דעת אם לפתוח, יש ענין של וידוא ראיות, ויש הענין לציבור.

רענן שקדי: יש מקרים שקל מאוד להוכיח שהתלונה היא מחוסר תום לב, ואין לה רגליים וידיים.

רענן שקדי: הרעיון הזה של הטלת נטל ההוכחה על המעביד זה לא דבר חדש.

רענן שקדי: רק לפני שלושה חודשים יצא פסק דין של בית הדין הארצי, פסק דין אי.

רענן שקדי: סי.

רענן שקדי: איי שאמנם דן בנושא אחר, אבל אני אקריא שתי שורות, דובר שם על פיטורים של עובדים שהיו שותפים להתארגנות.

יאיר פרץ: חוקק חוק כזה.

רענן שקדי: כן, אבל אמר הנשיא "שהכלל הוא שעל המעסיק רובץ נטל ההוכחה כי בחירת המועמדים לפיטורים נעשתה מנימוקים עניניים לא מטעמי השתייכות ארגון העובדים".

רענן שקדי: זאת אומרת, גם פה ברור מאליו שהנטל הוא על המעביד.

רענן שקדי: דבר אחרון לסיום, החוק הסוציאלי, הרציונלי והחכם ביותר, יכול להישאר כאות מתה בספר החוקים, כל עוד אין הסדרה של נטל הראיה.

רענן שקדי: צריך להבין שזה שלא הצליח וזה שעליו מוטל הנטל והוא לא הוכיח אותו, אז עדיף עוד, וברירת המחדל פועלת לכיוון הצד ההפוך.

יאיר פרץ: תודה רבה.

אורי כהן: עורך דין אורי כהן מנציבות שירות המדינה.

אורי כהן: העמדה שלנו היא כמו העמדה של משרד המשפטים.

אורי כהן: אנחנו מסכימים לתיקון סעיף 1(1) להצעה.

אורי כהן: לא מסכימים לתיקון סעיף 1(2).

אורי כהן: אנחנו סוברים שברגע שמקבלים את התיקון של סעיף 1(1) אז הרבה מגבלות יורדות מהמתלונן.

אורי כהן: אם נאמץ את המודל של חוק שוויון הזדמנויות בעבודה שעובד רק צריך להוכיח שלא היתה בהתנהגות שלו ובמעשים שלו סיבה לפיטורים, סך הכל אנחנו יוצרים איזון ראוי בתוך החוק.

אורי כהן: לגבי ההערה של חברי, התקשי"ר לא חל על כלל העובדים, והידיעה שיש בזה עבירת משמעת שיכול להיות שעובד מדינה יועמד לדין בפני בית דין משמעתי, היא לא גורם מרתיע לכלל העובדים במשק שהחוק חל עליהם.

יאיר פרץ: תודה רבה אדוני.

שני שביט: שמי שני שביט אני מעמותת עוגן.

שני שביט: אני מעריכה את מה שאמר עורך דין שקדי בענין האיזון ביחסי הכוחות, כך שגם אם מעבירים את נטל ההוכחה, עדיין למעביד יש את האפשרות, באמצעים ובקשרים שלו לנצח ולהצליח.

שני שביט: מי שמכיר את המקרה של מיה קוך, שפסיכיאטר, בלי לראות אותה, מצא שהיא חלתה בגלל זה שהיא לא השפיעה.

שני שביט: אם היא לא היתה נלחמת ורצה לבג"ץ ומקדישה עשר שנים למלחמה הזאת, אז המעביד היה מגיע עם החוק הזה, עומד בנטל ההוכחה, ומצליח להוציא אותה משוגעת על לא עוול בכפה.

שני שביט: ולכן, אפשר להגיד שזו באמת גישה צינית, אבל דווקא בגלל זה, כן צריך לתת לעובד את מירב האפשרות לנצח במלחמה הזאת.

שני שביט: היו"ר יאיר פרץ: אין לי ספק גברתי, צריך לתת לעובד את כל הכלים על מנת להתמודד עם מה שמדובר בחוק.

שני שביט: אבל, אני אומר שוב, שעם אותו אדם שהולך לא בתום לב צריך למצות את הדין.

שני שביט: תמיד ידם של המעבידים תהיה על העליונה, כי יש להם את כל הכלים ואת כל האמצעים על מנת להכשיל עובד, אבל אי-אפשר לסגור את זה הרמטי.

דן אורנשטיין: אני יוצא מתוך הנחה של משפט העבודה שזו אחת מהנחות היסוד, שבדרך כלל המעסיק יותר חזק.

דן אורנשטיין: אני אומר בדרך כלל, כי יש מקרים שזה בהחלט לא כך.

דן אורנשטיין: לכן, לא הייתי קובע זאת כדבר מוחלט.

דן אורנשטיין: דווקא בהקשר הזה, ממקרים שאנחנו מכירים מהשטח, אני חושב שיש איזה שהוא קושי.

דן אורנשטיין: כל מה שאני אומר לגבי פיצויים מוגדלים, ביקשתי אפשרות לחזור לנושא הזה.

דן אורנשטיין: יכול להיות שאנחנו נשקול כך או אחרת.

יאיר פרץ: אולי זה שיקול דעתו של בית הדין לעבודה?

יאיר פרץ: ואולי גם לא לכתוב פיצויים מוגדלים.

דן אורנשטיין: זה ממילא נמצא, ואם אנחנו לא כותבים מוגדלים, אז האפשרות לא קיימת.

דן אורנשטיין: נ ושא נוסף שאני מציע שנבדוק בהליכי החקיקה, מבחינת הניסוח של סעיף 3(ג) שמדבר על כך שאם מצא בית הדין - - -

יאיר פרץ: סליחה שאני מפסיק אותך, כי מה שאתה עומד להגיד עכשיו אני תיכף אומר בסיכום.

דן אורנשטיין: אם רק יתאפשר לנו לבדוק את הנושא הזה.

ג'ודי וסרמן: זה נשאר פתוח, זה לא נושא הפיצויים אלא נושא של הנתק.

דן אורנשטיין: אומר משהו ממש בקצרה.

דן אורנשטיין: לאותו סעיף קטן (ג) יש שני חלקים: נאמר שבית הדין לא יידרש לתביעה אם התובע ידע או היה עליו לדעת שהיא תלונת שווא.

דן אורנשטיין: ובחלק השני נאמר שאם הוא הגיש את התלונה שלא בתום לב, אז גם פיצויים.

דן אורנשטיין: שאלו אותנו בכל מיני הקשרים, אם הוא ידע שזו תלונת שווא אז בעצם היא שלא בתום לב.

דן אורנשטיין: אני חושב שיש כאן איזה שהיא בעיה בניסוח.

מנחם קליין: בגלל שהיה עליו לדעת, יכול להיות שהוא היה חייב לבדוק.

מנחם קליין: דן אורנשטיין: כן, אבל יש ידע, ויש: היה עליו לדעת.

מנחם קליין: אז לגבי ידע, יכול להיות שפה צריך לשפר את הניסוח.

מנחם קליין: כל מה שאני מבקש הוא, לבדוק עם היועצת המשפטית את הנושא הזה במהלך הליכי החקיקה.

יאיר פרץ: בסדר.

יאיר פרץ: תודה רבה.

יאיר פרץ: רבותי, אני מסכם, אני מציע שהיועצת המשפטית של הוועדה ביחד עם היועץ המשפטי של משרד המשפטים והיועץ המשפטי של משרד העבודה והרווחה, יגבשו החלטה לקראת קריאה ראשונה.

יאיר פרץ: ההצבעה תתקיים תוך שבועיים, זה יובא רק להצבעה ולא לדיון, ואז נוכל להריץ את הצעת החוק בקריאה שניה ושלישית.

יאיר פרץ: תודה רבה.

יאיר פרץ: הישיבה נעולה.