ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 304, 2001-05-22 12:00

דוד טל: רבותיי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, הנושא שעל סדר היום: אבטלה במגזר הערבי והכשרה מקצועית לנשים ערביות.

דוד טל: ראשית, אני רוצה להודות למיכל קורא, על עבודת המחקר שעשתה ועל החומר שהעמידה לרשותי ושימש אותי לעצם הדיון הזה.

דוד טל: אני מביא את הנושא לדיון משום שאני מאוד מוטרד ומודאג ממוקדי האבטלה שיש בארץ בכלל ובמגזר הערבי בפרט.

דוד טל: נתוני האבטלה במגזר הערבי עולים בכמה דרגות על הנתונים האחרים.

דוד טל: יש לנו במדינה בעיה של אבטלה, האבטלה הממוצעת היא 8.8%, אם הייתי סבור שזה משקף את כל המגזרים במדינה, לא הייתי בא בטענה לעצמי כי יש מקומות אחרים שיש שם יותר אבטלה כמו למשל עיירות פיתוח במגזר היהודי.

דוד טל: לגבי הנתונים שיש לנו במגזר הערבי, אנחנו רואים שהנתונים הם קשים, כבר דנו בנושא הזה לפני כשנה ומחצה, חשבתי שאולי כדאי לשמוע מה נעשה בנושא הזה במגזר הערבי בכלל ובקרב הנשים הערביות בפרט.

איברהים בושנק: אדוני היושב ראש, הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לא כוללים את החניכים שיושבים בבית.

דוד טל: אני יכול להכניס לנתונים האלה גם אנשים שנמצאים בהכשרה מקצועית ולא נמצאים בחלק הזה, אם אני אכניס אותם זה יעלה את שיעורי האבטלה עוד יותר.

דוד טל: אנחנו רואים שבמגזר הערבי בכלל ואצל הנשים הערביות בפרט יש גידול באבטלה.

דוד טל: הגידול נובע מכמה סיבות, לא אמנה את כולן, אבל כל נושא ענף החקלאות שנעלם, שהיה מקור פרנסה מרכזי, מחסור במקורות תעסוקה בתוך היישובים הערביים, מחסור בתשתיות לבנייה ותעשיה, הקצאת משאבים ממשלתיים – שאני רוצה למקד את הדיון בנושא זה – אני יכול לומר, בזמנו היה שר פנים דווקא מטעם ש"ס, שבנושאים האלה של תשתיות בכפרים הערביים הוא עשה רבות - אולי לא מספיק כי היה צריך להמשיך בנושא הזה - על מנת להשקיע בתשתיות בכפרים ערביים.

דוד טל: אני לא יודע עד כמה אנחנו מעודדים את החינוך הטכנולוגי בכפרים הערביים ועד כמה אנחנו קולטים אקדמאים במוסדות ציבור ובחברות ממשלתיות, אנחנו רוצים לערוך כאן

דוד טל: דיון בכל הנושאים הללו כדי להעלות את הבעיה ולראות אם ניתן לעשות משהו על מנת לצמצם ולמזער את השיעורים הללו.

דוד טל: אני לא תמים, השיעורים הללו לא יגיעו בין לילה לשיעורים שבמגזר היהודי, אבל אם אראה מגמה של ירידה במגזר הזה, אני חושב שזה יהיה שכרה של הוועדה מהדיון הזה.

חיים בר: הכנתי שני סוגי נתונים, האחד כללי והשני על הנשים בפרט.

חיים בר: לפני כשבוע ישבנו בוועדת המשנה של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, שם ניהלנו דיון נקודתי על הנשים.

חיים בר: מספר דורשי עבודה במגזר הערבי מהווים 16.5% ממספר המובטלים, 28 אלף מתוך 168 אלף בחודש אפריל.

חיים בר: מספר מוקדי האבטלה הוא 17 מתוך 20 בחודש.

חיים בר: 54% מקרב דורשי העבודה הם תובעי הבטחת הכנסה.

חיים בר: בעקבות הפסקת חלק מהעבודות של עובדי השטחים באוקטובר, הצלחנו להוריד ממפת מוקדי האבטלה את אזור המשולש הקרוב, כלומר, את אום אל-פחם, בקעה, ערערה.

דוד טל: איך עשיתם זאת?

דוד טל: אני רוצה פחות מספרים, אני רוצה לשמוע, מה המשרד עשה כדי לצמצם את כל מוקדי האבטלה.

חיים בר: אדוני, כפי שזכור לך, הייתה מלחמה גדולה עם הקבלנים, לא נתנו להם עובדים זרים והם נאלצו להעלות את המחיר.

חיים בר: לכן הם לקחו את האנשים שקרובים יחסית לאזור תל-אביב, במקום 130-140-170 שקל, הם משלמים כיום 250-300 שקל, כמו ששילמו לפני ארבע-חמש שנים.

חיים בר: אפשר לומר, שהיו לי כאלף בעלי מקצוע בתחום הבניין באזור אום אל-פחם, ערערה, בקעה, טייבה, וכל אלה עובדים היום.

חיים בר: הם עובדים היום בזכות זה שיש בעיה, שלא פתחו את הזרם בעניין העובדים הזרים, אם ייפתחו אותו, החבר'ה האלה יגורשו חזרה והמחיר ירד.

חיים בר: לצערי, באזור נצרת לא הצלחנו משתי סיבות.

חיים בר: ראשית, הקבלנים לא התלהבו מהמרחק הגדול, כלומר, לנסוע מאזור נצרת סכנין לאשקלון, זה לא מצא חן בעיני הקבלנים.

חיים בר: נשים את הקלפים על השולחן, ישנן בעיות של אנשים שהתרגלו לדמי אבטלה, הם לא רוצים לעבוד, הם רק רוצים לקבל דמי אבטלה.

חיים בר: דוגמה עכשווית, מפעל נשיונל סמיקונדקטור מתרחב כעת והוא זקוק בימים אלה ל-250 תפסנים וברזלנים, ואנחנו מתקשים לגייס להם עובדים.

חיים בר: אני רוצה לומר כאן בפני הוועדה, הנושא של סרבנות בעבודה היא לאו דווקא של הסקטור הערבי, היא של כל אלה שבאים ללשכת שירות התעסוקה.

חיים בר: אנחנו מזהים בקרב דורשי העבודה, כ-40%-50% שרוצים לקבל דמי אבטלה, זה לא ייחודי למגזר הערבי, אבל זה המצב.

דוד טל: אלה השיעורים, 40%-50%?

חיים בר: לדעתי כן, כ-40%-50%, נטייתם לקבל דמי אבטלה.

דוד טל: ערכתם מחקרים בנושא?

חיים בר: לא, לי אין.

דוד טל: איך אדוני קבע שמדובר ב-40%-50%?

חיים בר: אני חי את השטח, כמעט 33 שנים אני עובד בשירות התעסוקה, עבדתי באזורים רבים, עמק יזרעאל, חדרה, נתניה, אני מכיר את האוכלוסייה הערבית, היהודית, כך שאני מעריך את הנתונים מתוך עבודה בשטח, אין לי מחקרים בנושא.

דוד טל: זה דומה במגזר היהודי כמו במגזר הערבי?

חיים בר: זה דומה, רק שחלק מהמגזר הערבי מסב זאת לאגודות שונות, אגודות פוליטיות.

חיים בר: באזור נצרת יש לנו בעיה, העובדים שלנו בחלקם מאוימים מהנושא הזה.

חיים בר: נתתי נתונים שחשוב להתייחס למספרים האלה, 54% הם מקבלי הבטחת הכנסה.

חיים בר: יש הבדל בין מקבל דמי אבטלה לבין מקבל הבטחת הכנסה.

דוד טל: אדוני, אני לא רוצה לעבור לסדר היום, אני מבקש שתבהיר, מה זאת אומרת מאוימים?

חיים בר: זאת אומרת, שאם הפקיד בשירות התעסוקה לא מאשר דמי אבטלה למישהו, מצבו קשה.

חיים בר: כמובן שיש שוטרים, יש לנו אבטחה, אבל אנחנו נתונים בבעיה בעניין הזה.

חיים בר: לא פעם היו כתבות בעניין, אבל הבעיה נותרה בעינה.

4404: לא מדובר בתופעה חריגה.

חיים בר: באזור הגליל המערבי שכולל את סכנין, מתבצעות פעולות שונות כגון: הכשרות עבודות בניין על מנת להוריד את שיעור האבטלה.

חיים בר: גם באזור עמק יזרעאל הורדנו ארבעה יישובים ממוקדי האבטלה, את טורעאן, איכסאל ועוד.

חיים בר: באזור חיפה יש בעיה רצינית בעיקר בקרב העובדים הדרוזיים.

חיים בר: כל המתפרות נסגרו - - -

דוד טל: מה מוגדר מוקד אבטלה, 10% ומעלה?

חיים בר: אכן כן, שיעור אבטלה של 10% ומעלה.

חיים בר: את האחוז הזה קבענו לפני שנים רבות, קובעים זאת על פי קריטריונים כגון, אדם שהתייצב לפחות שישה ימים בלשכה.

חיים בר: בזמנו, כאשר אבי היה מובטל, הוא היה מתייצב בלשכת העבודה כל יום, שישה ימים בשבוע, היום המובטל מתייצב בלשכה רק פעם בשבוע.

חיים בר: לכן הקביעה הזאת עברה זמנה אבל לא משנים אותה כי חוששים מה יגידו, שמא רוצים להיטיב עם המספרים.

חיים בר: מזה מספר שנים אני מציע לשנות בעניין הזה, אבל זה עדיין לא השתנה.

דוד טל: זה לא נופל על אוזניים קשובות?

חיים בר: זה נופל על אוזניים קשובות, אבל פוחדים, מה יגידו, שכאילו עכשיו אנחנו מנסים להיטיב עם המספרים, לשנות לטובת ממשלה זו או ממשלה אחרת.

חיים בר: אנחנו עובדי מדינה וכל פעם אומרים לנו, זה לא הזמן.

חיים בר: אני מוכן לשלוח לך הצעה בכתב שהגשתי, תוכל לבחון אותה.

דוד טל: מה אנחנו עושים למען הנשים הערביות כדי לצמצם את מוקד האבטלה?

דוד טל: מה אתה חושב שצריך להיעשות ולא נעשה?

חיים בר: לגבי נשים אין הרבה מה לעשות כעת.

חיים בר: יחד עם האגף להכשרה מקצועית התחלנו לתת השלמות השכלה, במקום קורסים מקצועיים אנחנו נותנים השלמות השכלה על מנת להביא את הנשים שלא מגיעות לסף ההשכלה להשלמות השכלה.

חיים בר: כך פעלנו בסקטור היהודי, עכשיו התחלנו עם זה גם בסקטור הערבי.

דוד טל: אם תהיה להן השכלה, תהיה להן עבודה?

חיים בר: לא אמרתי זאת.

דוד טל: טוב להרחיב את ההשכלה ואת האופקים, אבל אם המטרה שלך להרחיב את ההשכלה וכתוצאה מכך אתה יכול כ-50% מהן לשלב בעבודה, התוכנית ראויה, אבל להרחיב את ההשכלה בלי לקלוט אותן בעבודה, אני לא חושב שזו המטרה.

דוד טל: אני שואל, מה אתם עושים על מנת שייווצר מצב לקלוט אחוז מסוים בעבודה?

חיים בר: אדוני, יש לנו בעיה רצינית מאוד, במשך שנים רבות נתנו קורסים של תפירה, אבל כל המתפרות נסגרו.

חיים בר: יחד עם האגף להכשרה מקצועית אנחנו מבצעים את כל הקורסים של מטפלות יום, מטפלות במעונות יום, הנהלת חשבונות, ספרות ועוד, כל זה אנחנו ממשיכים לעשות, אבל כל אחד ביישוב שלו יכול להכניס מספר מטפלות וכו'.

דוד טל: אם אתם עושים את ההכשרות כפי שזה נעשה באגף להכשרה מקצועית ומשקיעים ולאחר מכן אפשר לעשות השמה בקרב אחוז סביר, זה בסדר.

דוד טל: אבל אולי לא כדאי מפני שאין אפשרות לעשות השמה מקצועית.

חיים בר: את הקורסים הללו אנחנו לא פותחים בכמויות, למספר שאנחנו מכשירים יש עבודה, יש עבודה למטפלות.

חיים בר: לנושא הבטחת הכנסה.

חיים בר: חוק הסיעוד מכיר בזה, שבת יכולה לטפל באימא או בדודה, במקומות שאין ביקוש למקומות עבודה רבים, אנחנו מכירים בתובעות הבטחת הכנסה שעובדות 12 שעות למשל ומטפלות באימא, בדודה או בסבתא, ונותנים להן השלמת משרה.

חיים בר: זאת אומרת, אישה שעובדת כמטפלת באום אל-פחם 12 שעות בשבוע בקרובת משפחה שלה, היות ואין באום אל-פחם כרגע עבודה אחרת, אנחנו מכירים ב-12 השעות הללו כאילו עבדה משרה מלאה והיא מקבלת השלמה בהבטחת הכנסה.

חיים בר: זה דבר שאנחנו מעודדים על מנת לא ליצור אבטלה.

חיים בר: הבעיות ידועות, נשים רוצות לעבוד ביישוב שלהן, הן לא מוכנות לצאת מחוץ ליישובן.

דוד טל: ואם יש מקום עבודה בכפר ליד, הן לא מוכנות לצאת לעבוד?

חיים בר: בכפר ליד זה בסדר, אבל אם היא צריכה לצאת מחוץ ליישוב, בדרך כלל היא לא מוכנה, היא לא יוצאת.

חיים בר: אם היא כן יוצאת, היא צריכה לצאת עם קבוצה מאורגנת, היא לא תצא לבד.

חיים בר: אם מדובר במפעל שמעסיק שמונה-עשר נשים, היא נוסעת עם הסעה וכדומה.

חיים בר: באזור חדרה בחמש השנים האחרונות נסגרו שלושה בתי אריזה, שני מפעלי עיבוד פרי, כלומר, לא רק ענף התפירה נסגר, נסגרו כל מקומות העבודה הפשוטים שיכלו להעסיק את הידיים העובדות.

חיים בר: לכן, לגבי הנשים, אני לא רואה מאין תבוא הישועה.

דוד טל: אתה לא יכול לבשר לנו מאומה?

חיים בר: לא, לצערי הרב, בנושא הנשים אין לי בשורות.

חיים בר: משפט אחרון, אמרתי זאת גם בישיבה הקודמת וכעסו על הדברים שלי, המשוואה אומרת, שכל עובד זר – ולא משנה באיזה תחום – הוא תופס מקום עבודה של עובד ישראלי, בטח במקום העבודה של עובד ישראלי ערבי, בפרט בבניין.

חיים בר: שר העבודה, השר הקודם, השר שלפניו, מתמודדים עם בעלי כוחות כלכליים גדולים מאוד, שעושים לובי בשווי של מיליוני שקלים בעד הבאת עובדים זרים, ואני לא שומע דווקא מהסקטור הערבי שהם יוצאים כנגד התופעה הזאת.

איברהים בושנק: אני מלווה תוכנית ארבע שנתית ואני רוצה לגעת בכמה נקודות.

איברהים בושנק: ראשית, אם מדברים על עובדים זרים, יזמתי כמה פגישות עם משרד העבודה והרווחה, אחת מהן תתקיים מחר, איך לטפל בבעיה הכאובה הזאת.

איברהים בושנק: אני גר בכפר מנדא, ולצערי הרב, כפר מנדא מככב במקום הראשון כמוקד אבטלה.

איברהים בושנק: יש כמה בעיות מורכבות, אבל המגזר הערבי מוצג כאילו אנחנו נמצאים עדיין בשנות ה-60.

איברהים בושנק: נתון מעודד מאוד, 56% בקרב הסטודנטים הערביים הן בנות.

איברהים בושנק: אין אוניברסיטאות בכפרים ולכן יוצאים ללמוד, בחיפה, בתל-אביב, בירושלים.

איברהים בושנק: התמונה שמצטיירת, שצריך לדחוס אותם בטנדר ולהביא אותם למקום העבודה היא תמונה לא מדויקת.

איברהים בושנק: אני חושב, שהממשלה צריכה לצאת עם תוכנית כוללת, איך אנחנו מייצרים מקומות עבודה גם לסקטור הערבי, לכפרים וליישובים הערביים.

איברהים בושנק: צריך להתחיל ולטפל בבעיה הזאת.

איברהים בושנק: כל עוד אין מקומות עבודה במגזר הערבי, הבעיה תמשיך להתקיים.

דוד טל: למשרד ראש הממשלה יש תוכנית בנושא?

איברהים בושנק: יש תוכנית.

דוד טל: מה הסיכוי להוציא אותה מהכוח אל הפועל?

איברהים בושנק: נכחנו בדיון שמתכנן את התקציב כפי שהובטח למגזר הערבי, כ-4 מיליארד שקל.

איברהים בושנק: אני מאוד מקווה שהתוכנית המדוברת הזאת תצא לפועל על מנת להקצות משאבים למגזר הערבי וליישם חלק מהתוכנית להכשרה מקצועית.

איברהים בושנק: היו תיקונים רבים בבסיס התוכנית, למשל, הכשרה מקצועית בתחום הבניין.

איברהים בושנק: אני שואל, למה ערבי צריך ללמוד בנייה וטיח?

איברהים בושנק: גם ערביות צריכות ללמוד ולעבוד בתחום ההיי-טק ולא רק בתחום התפירה, הרי לענף הזה אין תוחלת חיים, הכל עובר לירדן ומצרים.

איברהים בושנק: אדוני, אני מצטער לשמוע, שלמשרד שלכם אין תוכנית לקיים הכשרה מקצועית למקצועות שלא מקובלים במגזר הערבי.

דוד טל: לא כל אחד מתאים לענף ההיי-טק, אמרתי זאת גם לגבי הציבור שלי ואני אומר גם לגבי הציבור שלך.

דוד טל: בזמנו ההיי-טק היה הדבר הכי חשוב, היום יש נפילה, אם כולם היו מתאימים להיי-טק, היו מוציאים את כולם לענף ההיי-טק ולא צריך תעשיות, לא צריך חרט, מסגר, נגר, טייח רצף וכו', אבל לא כולם מתאימים.

דוד טל: צריך לנסות למצות מה שניתן ואפשר, מה שמתאים לכל אחד ואחד.

דוד טל: יש קבוצה שמתאימה להיי-טק, לעומת זאת, קבוצה אחרת שמתאימה למקצוע אחר.

דוד טל: צריך לבחון את הצרכים, את הכישורים והיכולות של כל חלק מציבור כזה או אחר.

איברהים בושנק: אני חושב שאין בעיה לשתף גם את המגזר הערבי, לעשות מיפוי גם לנשים מובטלות וגם לגברים מובטלים, ולהתחיל, על פי הצרכים או על פי מקצועות, לעשות תוכניות הכשרה או הסבה מקצועית ולהתאים אותן גם למגזר הערבי.

איברהים בושנק: למה אנחנו צריכים להתגייס לעבודה רק בתחום ענף הבנייה?

איברהים בושנק: מפעל סמיקודנקטור יצטרך בעוד שנה שנתיים כאלפיים עובדים, אמרנו, בואו נתחיל מהיום לגייס עובדים ערביים מהיישובים הסמוכים לעבודה במפעל.

חיים בר: המפעל מוכן לקבל, אמרתי זאת.

דוד טל: אפשר לסגור כאן את העסקה?

דוד טל: אני לא רוצה שייאמרו דברים שלא יהיו מבוססים.

דוד טל: אם אדוני אומר, שאפשר לסגור, והחבר הנכבד אומר, שיש היענות, אני רוצה לראות שהדברים מיושמים.

חיים בר: אפשר לבדוק זאת, יש דרישה בלשכה בנצרת, אפשר לשאול את אדון אליאס, מנהל הסניף, ההזמנה פתוחה לציבור הערבי.

חיים בר: גברתי, נכחת בישיבה הקודמת ואמרתי זאת, לא הייתי אומר סתם.

איברהים בושנק: אדוני, צריך לעשות מיפוי ועל פי זה צריך להיערך ולעשות הכשרה מקצועית והסבה מקצועית מתאימה גם לנשים.

איברהים בושנק: לדעתי, צריכה לצאת מכאן קריאה לממשלה לייצר מקומות עבודה לנשים.

דוד טל: יש מיפוי כלשהו של הכפרים הערביים לפי צרכים?

חיים בר: מפעל נשיונל סמיקונדקטור יחד עם משרד העבודה, ביקשו את כל בעלי ההנדסאים מכל היישובים באזור.

חיים בר: אנחנו מדברים גם על נשים וגם על גברים.

חיים בר: מדובר על עבודה במשמרות, ולגבי נשים יש בעיה בעניין.

חיים בר: ההצעה עדיין פתוחה.

חיים בר: סיכמנו בוועדת המשנה של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, נכח העוזר של אחד השרים, הוא הבטיח, שיעשה לובי על מנת לשכנע אנשים להיענות להצעה.

דוד טל: אתה מוכן לעמוד מולי לגבי הנושא הזה, ובעוד עשרה ימים ניפגש על מנת לראות כמה עובדים אפשר לקלוט שם?

איברהים בושנק: אני אעמוד מולך בכל הקשור לקידום המגזר הערבי.

4404: ברור הוא, שתופעת האבטלה של הנשים הערביות היא גם נגזרת מהתופעה הכללית הקשה מאוד של האבטלה במגזר הערבי.

4404: אני רוצה לציין כמה עובדות שמצביעות על חומרת התופעה, לאחר מכן אנסה לאפיין ולנתח את הפתרונות.

4404: בשנה האחרונה אנחנו עדים לתופעה של עלייה במספר הנשים הרשומות כדורשות עבודה במגזר הערבי.

4404: זו עלייה בהשוואה לשנה שעברה, מ-7,500 ל-10,000.

4404: יש חסר בנתון הזה במספר אלמנטים.

4404: ראשית, הוא לא לקח בחשבון את הנשים הערביות בערים מעורבות, שזה רק מעלה את המספר.

4404: שנית, הוא לא לקח בחשבון את הנשים המובטלות שלא רשומות בלשכת העבודה, מספרן גדול מאוד.

4404: לדוגמה, נכון לאפריל שנה זו, רשומות כ-71 אקדמאיות נשים מובטלות, אנחנו יודעים, שהרבה נשים אקדמאיות מובטלות וזה חמור.

דוד טל: זה חמור כמו כל אישה אחרת שרוצה להתפרנס, לא רק האקדמאיות.

דוד טל: אני רוצה לשאול לגבי נשים אקדמאיות, אי אפשר לעשות שדרוג למקצועות היי-טק למשל, אולי אפשר לעשות להן הכשרה מתאימה?

דוד טל: אדוני לא חושב, שהיות ויש להן את הסף המינימלי שמבקשים, צריך להשקיע בהן פחות, האם אתם לא סבורים לשלוח נשים כאלה לענף ההיי-טק, נשים אחרות אולי להכשרה במקומות אחרים?

רון בר-יוסף: אנחנו עושים זאת, למשל במכללת מר אליאס, אנחנו מקיימים היום קורס להנדסת תוכנה, יש שם גם נשים מהמגזר הערבי.

רון בר-יוסף: אני רוצה לומר, שהמשרד מנסה להביא את אוכלוסיית המגזר הערבי לרמות העליונות של העיסוק.

רון בר-יוסף: הקורסים של טכנאים והנדסאים – יש לנו בערך 100 מכללות כאלה – חלקן במגזר הערבי.

רון בר-יוסף: הגענו למצב, ש-27% מכלל התלמידים שייכים למגזר הלא יהודי, בסך הכל יש לנו קצת למעלה מ-20%.

4404: גם השנה קיבלנו דיווחים רבים מהשטח על סגירת מקומות עבודה קטנים כמו מתפרות ומפעלים ויש לזה השלכה של פיטורי עובדים.

4404: האינפורמציה הטרייה ביותר, ששלוש מתפרות -בסג'ור, ירכא ובמקום נוסף - עומדות להיסגר ולפלוט כ-200 נשים דרוזיות מחוסרות עבודה.

4404: גם אם הן משתכרות בשכר מינימום, השכר הזה עוזר בפרנסת עול המשפחה.

4404: אם אתנבא, אני יכולה לומר, שהתופעה תלך ותחמיר מכיוון שהיא מושפעת מכל המאפיינים הנוספים שמתרחשים במדינה והאוכלוסייה החלשה ביותר היא בעצם הנפגעת בעוצמה הקשה יותר.

4404: לגבי פתרונות, בתפיסתי אני מתנגדת לשליפת פתרונות מוקדים, שאולי כן נותנים פתרון, אבל אני אומרת, שחייבת להיות התייחסות תרבותית מסוימת לצרכים והמאפיינים הייחודיים של נשים.

4404: אם אנחנו עושים קורס הכשרה לנשים ערביות, דבר הכרוך בנסיעה ארוכה מאוד, קורס שמתחיל בשעה שמונה בבוקר, גם אם קיים קורס כזה, הוא לא יצליח.

4404: צריך לקחת בחשבון את הצרכים מסביב, חסרים מעונות ילדים, אי אפשר להוציא את הילדים הקטנים לפני השעה שמונה, מה עוד שהנסיעה כרוכה בעלות כספית.

דוד טל: יש בעיות כאלה גם בדימונה, אם אין קבוצה הכוללת מספר מינימלי, זה קשה מאוד, אני חייב לשנע אותה ולהביא אותה למקום רחוק יותר כדי לעשות הכשרה מקצועית.

דוד טל: אם תאמרי לי, יש קורס לעשרים נשים, אבל יש רק 18 נשים, אני אבוא לאגף להכשרה מקצועית ואומר, במקרה ספציפי זה, יש לפתוח את הקורס במקום.

דוד טל: אבל במקום שיש רק שתי נשים, במקום אחר שלוש נשים, במקום אחר עוד אחת, אי אפשר בכל מקום כזה לפתוח קורס לכמות כזאת מצומצמת.

דוד טל: כאשר קרובים למה שנקבע, אני מוכן להתערב אישית על מנת שהמשרד ייצא לקראת ויקיים הכשרה מקצועית במקום.

דוד טל: את מבינה שאי אפשר לפתוח קורס בכל מקום לאישה או שתיים.

4404: אני מבינה את הדברים, אבל אני אומרת, פתיחת מקום היא פונקציה של גיוס נשים.

4404: גם אם רק שתי נשים נרשמו, אפשר לגייס נשים נוספות.

דוד טל: תעשו את זה אתם, תרכזו זאת, אף אחד לא יעשה את הדבר הזה במקומכם.

דוד טל: אגב, יש לי את אותה הבעיה בדימונה, אנשים בדימונה לא הולכים להכשרה מקצועית כי צריך לנסוע עד לבאר שבע, רק הנסיעה עולה כסף רב והם מוותרים על זה.

דוד טל: אם חסר אחד, נקיים זאת בדימונה, אבל אם חסר מספר רב, יש בעיה.

4404: 50% בקרב בוגרי האוניברסיטאות הן נשים ערביות, לדעתי לא נעשה בעניין הזה תכנון עתידי.

4404: זה אומר, שהשוק מוציא הון אנושי מבחינת הנשים הערביות לנסות ולהשתלב בכל תחומי החיים.

4404: אני אומרת, שצריך למפות את המקצועות של הנשים על מנת לנסות לתת פתרונות מעשיים ולא ליצור מאגר של נשים מובטלות בסקטור מסוים, למשל חינוך, ששם יש לנו מסות של נשים שלא מוצאות עבודה בתחום.

4404: הפתרון צריך להיות בראיה מערכתית כוללת מתכנון ועד עבודת שטח.

4404: אחד הפתרונות להיכנס ליישובים יחד עם ראשי היישובים, לנסות לתכנן על פי המשאבים הקיימים, לפתוח מעונות לילדים על מנת לאפשר לאותן נשים לצאת לעבודה, אולי אפילו לספק הסעות.

4404: לנסות למצוא את הבעיות המעכבות.

4404: לסיכום, דרך הכלים המאוד מצומצמים שלי כאחראית על מועצות הנשים, אנחנו מנסות לתת דחיפה ועידוד להקמת קורסים ליזמות עסקית, אפילו פתיחת משפחתונים.

דוד טל: אתה יכולה להצביע על מקומות שהכנסתם זאת?

4404: החוק רק נכנס לתוקף, ישנה יזמות עסקית שמתבצעת ומספקת חלק מהכלים, בשלטון המקומי אין כלים מעשיים פרט לדחיפה וחיבורים עם הרשויות המקומיות.

4404: אני לא נותנת משאבים וגם לא מציעה, אבל במסגרת הקורסים הקיימים, אנחנו מחברים בין מועצות הנשים לבין הכלים הנוספים הקיימים.

4404: זו האחריות הישירה שלי בשלטון המקומי.

דוד טל: דוגמה אחת.

4404: הקורסים שנפתחו הם דרך משרד העבודה והרווחה, בעיקר קורסים להכשיר אותן ללימודים.

שאוקי חטיב: אני לא אחדש נתונים חדשים בענייני אבטלה - - -

דוד טל: אני רוצה לשמוע מכם הצעות לפתרון, שמפה אפשר יהיה לצאת בקריאה לממשלה להצעות לפתרון.

שאוקי חטיב: אני אומר לך במה אתה יכול להשפיע.

דוד טל: אני לא בטוח שאני יכול, אני אעשה ככל שביכולתי על מנת להשפיע.

שאוקי חטיב: אתה נמצא במוקד שיכול להשפיע.

שאוקי חטיב: נזרק כאן לאוויר הוועדה סכום של 4 מיליארד שקל, אני רוצה לומר, שלא מדובר ב-4 מיליארד.

שאוקי חטיב: מדובר בתוכנית ארבע שנתית, בכל שנה מוקצה חצי מיליארד שקל בבסיס התקציב למגזר הערבי.

שאוקי חטיב: בבסיס התוכנית קיימת תוכנית להכשרה מקצועית.

שאוקי חטיב: בינתיים כל הקורסים שדוברו כאן הם לא מתוקצבים, על מנת שיהיו ריאליים, הם צריכים להיות מתוקצבים.

שאוקי חטיב: שר העבודה והרווחה צריך לעשות הסטה מתוך תקציבו למען הקורסים הללו.

שאוקי חטיב: יש עם זה בעיה.

דוד טל: אני לא חושב שזאת הבעיה, כאשר דיברתי עם האגף להכשרה מקצועית, הוא אמר לי, כשיש קבוצה מסוימת של אנשים, אין לנו בעיה לפתוח הכשרה מקצועית.

שאוקי חטיב: לא השלמתי את דבריי.

שאוקי חטיב: בתוך התוכנית הזאת, בשנת 2001, משרד העבודה והרווחה היה חייב להקצות לכך 47 מיליון שקל להכשרה מקצועית, ומשרד האוצר היה אמור להקצות לכך 20 מיליון שקל.

שאוקי חטיב: הכסף הזה לא קיים, לא 47 מיליון שקל וגם לא –20 מיליון שקל.

שאוקי חטיב: הצעות יש, אבל תקציבים אין.

דוד טל: הכסף הזה היה מיועד להכשרה או להעביר לרשויות המקומיות?

שאוקי חטיב: לא להעביר לרשויות, משרד העבודה והרווחה היה צריך להקצות זאת להכשרה מקצועית.

דוד טל: כלומר, הכסף עוד מחכה, הוא רק צריך קבוצה של אנשים שאפשר יהיה להשקיע בהם.

רון בר-יוסף: זה כסף צבוע שהיה צריך להיצבע וצריך להתווסף למה שקיים ממילא.

שאוקי חטיב: אתם מדברים על תוכניות הכשרה, אבל בינתיים הכסף לא קיים.

שאוקי חטיב: כולם מדברים על אבטלה, אבל אף אחד לא עשה עבודה רצינית בעניין, איסוף הפוטנציאל קיים על מנת להכשיר אותו.

שאוקי חטיב: לפני כשנה וחצי הצעתי למשרד ראש הממשלה לצאת בהודעה לעיתונות, לאסוף מאגר של הנדסאים ומקצועות נוספים על מנת שיהיו במאגר, אתה יודע מה נאמר לי על ידי משרד ראש הממשלה?

שאוקי חטיב: אין לנו 5,000 שקלים לפרסום בעיתון, אמרתי, תביאו את הנוסח, אני אפרסם על חשבוני.

דוד טל: תביא את הנוסח, אני מוכן לפרסם על חשבון הוועדה.

שאוקי חטיב: משרד ראש הממשלה צריך להוציא את הנוסח, משרד העבודה צריך לאסוף את הנתונים.

שאוקי חטיב: לא ייתכן שפותחים קורסים למטפלות וראשי רשויות במגזר הערבי "נופלים" בגלל תפקיד של עוזרת גננת.

דוד טל: מה זאת אומרת?

שאוקי חטיב: התקן היחיד שאני ממלא ברשות שלי שהוא לא בהתאם לחוק, תקן של עוזרת גננת.

שאוקי חטיב: פרסמתי בעיתון משרה של עוזרת גננת, הגיעו 80 מועמדות, מדובר בתעשייה של ייצור מטפלות.

שאוקי חטיב: ישנן כ-70 בחורות על כל חצי משרה לעוזרת גננת.

שאוקי חטיב: היום יש לי מאגר של 250 עוזרות גננות.

שאוקי חטיב: מי מסבסד את הקורסים האלה?

שאוקי חטיב: זה כסף שהולך לחינם.

שאוקי חטיב: בישיבת המנכ"לים האחרונה שהתקיימה לפני כחצי שנה שאלתי את מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, כמה מפעלים הפניתם לאזורי התעשייה שהוקמו במגזר הערבי?

שאוקי חטיב: הוא לא הצליח למנות ואפילו לא מפעל אחד.

שאוקי חטיב: אם לא בונים תוכנית חירום להפניית מפעלים לאזורי מוקדי אבטלה, אני מציע שהוועדה הזאת תצא בקריאה, להפנות מפעלים נגישים לאזורים הללו כי אחרת העניין לא יבוא על פתרונו.

תג'ריד ג'השאן: אני רוצה להפנות את תשומת הלב לתיקונים האחרונים שהיו בחוק שירות המדינה – מינויים, לגבי ייצוג הולם של ערבים, וקודם, בשנת 1995, לגבי ייצוג הולם של נשים.

דוד טל: החוק הזה מצוין אבל הוא לא יפתור את בעיית הנשים בכפרים הערביים.

שאוקי חטיב: אני רוצה לומר לך, פורסמו כ-70 מכרזים, כולם על תפקידים קיימים, כלומר, על עובדים קיימים, העובדים הללו לא נמצאים במוקד האבטלה, הם עובדים ועבורם פרסמו את המכרזים.

תג'ריד ג'השאן: אני רוצה לומר, שנשים ערביות למשל לא עובדות בבתי חולים, אפילו לא בתפקידים במשרות נמוכות.

תג'ריד ג'השאן: כאשר תיכנס לבית חולים, לא תמצא בחורה ערבייה שעובדת בבית חולים, כנ"ל לגבי העיריות ולכן צריך ליישם תיקון.

דוד טל: אם תגידי לי, שצריך להשקיע יותר בחינוך, אני אסכים אתך.

תג'ריד ג'השאן: למה רק בחינוך?

דוד טל: אני מדבר על חינוך והשכלה.

דוד טל: היום במגזר הערבי יש בעיה גדולה בפרט בקרב הנשים, אני רוצה לשמוע פתרונות, אני רוצה להתמקד בבעיות של רוב נשות הכפר שלא עובדות.

דוד טל: אני לא מדבר על אחת, שאני יכול לשים אותה במשרד ממשלתי כזה ועוד אחת בדירקטוריון כזה, זה בסדר, יהיה ייצוג הולם אבל זה לא יפתור את הבעיה.

דוד טל: מה את סבורה שצריך לעשות על מנת לפתור את הבעיה?

תג'ריד ג'השאן: אני מתכוונת למשרות פשוטות יותר, לכן נתתי למשל את הדוגמה של פקידות.

תג'ריד ג'השאן: אני בטוחה שנשים רבות הוכשרו לצורך של עבודת פקידות, את אלה ניתן להעסיק במנגנון הממשלתי.

תג'ריד ג'השאן: ולכן אני מבקשת מהוועדה הזאת לבדוק, האם הדבר הזה מיושם?

תג'ריד ג'השאן: אפשר להיעזר בעורכת דין רבקה שקד, משירות המדינה.

מיכל פורת: אני מהעמותה לקידום מעמד האישה בלקייה.

מיכל פורת: ראשית, אני רוצה להגיב לגבי הדברים שנאמרו בעניין תעסוקת נשים.

מיכל פורת: כיום האבטלה בקרב הנשים בנגב היא למעלה מ-96%, כך שהנתונים שמצוינים כאן, לפחות לגבי תל-שבע ורהט, 14%, לדעתי אלה נתונים שגויים.

מוחמד ברכה: את לא יודעת איך סופרים אבטלה.

מוחמד ברכה: אבטלה נמדדת רק לגבי אנשים שנמצאים בעבודה מאורגנת, אחר כך כאשר הוא לא מוצא עבודה הוא נרשם לקבלת דמי אבטלה.

מיכל פורת: זו שיטה לא נכונה.

מיכל פורת: אני מקבלת את מה שאתה אומר ואני עדיין אומרת, שהנתונים מטעים.

מיכל פורת: אנשים דיברו כאן על פתרונות, אני רוצה לומר, שעמותת נשים לקייה ליקטה את כל ההמלצות לטיפול בבעיית האבטלה, הפתרונות מצוינים בעמוד 6 והם: פיתוח תשתיות מקומיות, פעילות חינוכית, עידוד וסיוע ליזמות עסקות ופעילות הסברתית.

מיכל פורת: אני לא אפרט יתר על המידה, אבל בקצרה אני רוצה לומר, לצד גן חובה לילדים של אימהות עובדות בלקייה, הוא הגן היחיד מסוגו בנגב עם יום לימודים ארוך במגזר הבדואי.

מיכל פורת: כמובן, שאם לאישה אין פתרון לשים את ילדיה בזמן שהיא עובדת, אין סיכוי שהיא תוכל לצאת לעבודה.

מיכל פורת: דבר נוסף שאנחנו עושים, חינוך לנשים מבוגרות וקורסים למנהיגות צעירה, זה עונה על נקודת הפעילות החינוכית וההסברתית.

מיכל פורת: אני רוצה להרחיב לגבי הפרוייקט המרכזי שלנו שנקרא: "רקמת המדבר".

מיכל פורת: הפרוייקט הזה מתמקד בתעסוקת נשים ובהעצמת נשים על ידי נתינת מידע על הזכויות, כאשר המטרות העיקריות הן יצירת הזדמנויות תעסוקה לנשים והוצאתן ממעגל האבטלה, קידום מעמד האישה הבדואית במשפחה ובחברה על ידי שיתופה בפרנסת המשפחה, יצירת תשתית ארגונית וכלכלית לתעסוקה ביתית, העצמת נשים על ידי הכשרתן לתפקידי ניהול, עיצוב, הדרכה והפעלת ארגון, העלאת מודעות הנשים לזכויותיהן ולנושאים אחרים, והגברת מעורבות האישה בחיי הקהילה בפרט והחברה בכלל.

מיכל פורת: חיסין אל סנה תדבר בהרחבה על הפרוייקט, אני רוצה לדבר לגבי מה שהעלתה נאדיה חילו בנושא יזמות עסקית.

מיכל פורת: אכן יש פרוייקט שנקרא חונכות עסקית של משרד התעשייה והמסחר, מדובר בפרוייקט לצמיחה ולעסקים טובים יותר.

מיכל פורת: כאשר פניתי למשרד התמ"ס בבקשה לעזרה בשביל ליצור אסטרטגיה שיווקית לדברים שלנו, אמרו לי, שיש הנחיה מפורשת, שעמותות לא נכללות בפרוייקט הזה.

מיכל פורת: אני אעביר לכם את המכתב שכתבתי לשרה דליה איציק, וטרם קיבלתי תשובה.

מיכל פורת: כמו כן, אעביר לכם חומר על העמותה.

חוסניה ג'בארה: האם נמצא נציג של משרד התמ"ס כאן בוועדה?

חוסניה ג'בארה: התכנסנו לפני כשבועיים בוועדה שונה, בוועדת משנה לקידום נשים ערביות, מזה שבועיים ועד היום לא זז דבר ואנחנו חוזרים על אותם נתונים ועל אותן מצוקות שממנו סובל המגזר הערבי, בפרט ציבור הנשים.

חוסניה ג'בארה: לדעתי יש כמה פתרונות, אבל לפני כן צריך להתמקד במספר משרדים על מנת להביא את הבעיה לפתרונה, משרד התמ"ס, משרד העבודה והרווחה ומשרד החינוך יכולים להביא לפתרון הבעיה.

חוסניה ג'בארה: אם שלושת המשרדים הללו ייקחו יוזמה ויהיו מעונינים לדאוג לפתרון הבעיה, אני חושבת שלא נצטרך להתכנס כאן שוב ולדבר על אותן בעיות.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להזכיר, הובטח לנו על ידי משרד המסחר והתעשייה, שיהיה פיתוח לאזורי תעשייה במגזר הערבי, לא דובים ולא יער, לא היה כל פיתוח של אזור תעשיה במגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: לפני כשבועיים יצאה הודעה לעיתונות – וכעסתי על כך – שלשכת התעסוקה אומרת, שלנשים ערביות קשה לצאת לעבודה מחוץ למקום מגוריהן.

חוסניה ג'בארה: אני לא חושבת שזה נכון, יש נשים ערביות רבות שיוצאות לעבודה מחוץ למקום מגוריהן.

חוסניה ג'בארה: אולי מדובר במיעוט קטן של נשים בתוך הכפרים הערביים.

חוסניה ג'בארה: לכן, אני לא מצדיקה את האמירה הזאת שאומרת, שנשים ערביות לא מוכנות לצאת לעבוד מחוץ למקום מגוריהן.

חוסניה ג'בארה: שנית, אני פונה למשרד החינוך, צריך להקים צוותים למען ימי עיון במגזר הערבי על מנת להדריך ולהפנות את תלמידי התיכון להשתלב באקדמיה, שיהיו מוכנים ללמוד מקצועות המשתלבים בשוק העבודה.

חוסניה ג'בארה: אני חוזרת ואומרת, נמצאים על שולחני 600 טפסים של שיבוץ נשים אקדמיות מהמגזר הערבי, שמעונינות להשתלב במערכת החינוך ואין להן עבודה, אין מענה.

חוסניה ג'בארה: השבוע שלחתי כמה פניות למנהלת מחוז מרכז במשרד החינוך, על מנת להכניס למעגל העבודה נשים שנמצאות במצוקה, נשים בעלות תואר ראשון, כולל תעודת הוראה, ביקשתי שידאגו לנשים האלה להשתלב במקומות עבודה, אבל אין מענה, לא קיבלתי תשובה ממשרד החינוך בעניין.

חוסניה ג'בארה: משרד העבודה והרווחה צריך לדאוג להקמת קורסים להכשרה מקצועית לנשים, נשים שעובדות במשק ביתן, עקרות בית שרוצות לעבוד ואנחנו צריכים להחשיב אותן כנשים עובדות במשק ביתן ולא לומר שהן נשים מובטלות בגלל שהן עקרות בית.

חוסניה ג'בארה: יש נשים רבות, שילידיהן גדלו והן מעונינות להשתלב בשוק העבודה ובקורסים להכשרה מקצועית.

חוסניה ג'בארה: משרד העבודה מבטיח מזה שנים רבות, שהוא ידאג להכשרה מקצועית לנשים ערביות.

חוסניה ג'בארה: לסיום, אני אומרת, שצריך לעודד נשים ביזמות עסקית, שתנהלנה עסקים קטנים ולשם כך צריך סיוע של משרד העבודה והרווחה ושל משרד התמ"ס.

חוסניה ג'בארה: אם המשרדים האחראיים לא ייתנו יד לפתרונות, נשב כאן גם בעוד שנה ונדבר על אותן בעיות.

חורי נוהא: אני יושבת ראש עמותת נשים חד הוריות, מפרנסות יחידות.

חורי נוהא: אני רוצה לומר, שהנשים הללו רובן אלמנות, גרושות או בנות שלא התחתנו.

חורי נוהא: אני מדברת על נשים ערביות, ידוע שאלמנה סובלת מבעיות רבות, מהחברה, מהקשר המשפחתי שבו היא נמצאת, אבל החמור ביותר הוא המצב הכלכלי שבו היא נתונה.

חורי נוהא: האלמנה סובלת מכך שהיא מפרנסת יחידה.

חורי נוהא: יזמתי יוזמה, לתת לאישה הזאת אפשרות לעבוד ולהיות בחברה אחרת.

דוד טל: בשיתוף עם מי הפרוייקט הזה?

חורי נוהא: פניתי למשרד העבודה, למוסד לביטוח לאומי, למשרדים שונים, אבל לא קיבלתי מהם מענה.

דוד טל: אם את לא נעזרת על ידי המשרדים הללו, מאיפה התקציבים לכך?

חורי נוהא: לפני כן, הפרוייקט מדבר על הקמת מפעל קטן , יזמות עסקית, על מנת לתת לאישה לצאת לעבודה.

חורי נוהא: ראשית, פתחנו קורסים לנשים הללו, קורסים בערבית, ערבית ואנגלית.

חורי נוהא: אגב, מדובר בגילאים שונים, החל מ-22 ועד 60.

דוד טל: מה התקציב שעומד לרשותכם?

חורי נוהא: אין לי כאן את הנתונים, הכלכלן שלנו ישלח לכם זאת בכתב.

דוד טל: חשוב לי לדעת, האם הפרוייקט הזה מבוצע יחד עם המוסדות הממלכתיים או שזה רק יוזמה שלך?

חורי נוהא: אנחנו עובדים על הפרוייקט מזה חמש שנים.

דוד טל: אני מבין, אבל אני שואל, האם משרד ממשלתי מסוים שותף לפרוייקט שלכם?

חורי נוהא: לא, ניסינו אבל נכשלנו.

דוד טל: אבקש ממך להישאר כאן לאחר הישיבה, ארצה להחליף אתך כמה מילים בנושא.

חיסין אל סנה: רציתי לדבר על העמותה שאני חברה בה, העמותה לקידום מעמד האישה בלקייה.

חיסין אל סנה: לעמותה יש חמישה פרוייקטים.

חיסין אל סנה: הפרוייקט הגדול שמעסיק נשים הוא פרוייקט "רקמת המדבר", שהתחיל עם שש נשים והיום הוא מעסיק 200 נשים, פרוייקט בן שנתיים.

חיסין אל סנה: זה הפרוייקט היחיד בנגב שעוזר לכפרים הלא מוכרים.

חיסין אל סנה: בפרוייקט הזה נכללות בנות צעירות בנות 18 ונשים מבוגרות בנות 55.

חיסין אל סנה: אני רוצה לומר, שלעמותה שלנו אין עזרה תקציבית משום משרד ממשלתי, מי שתורם לעמותה הם אנשים פרטיים.

דוד טל: מבחינת התנאים של העמותה, לעמותה יש את כל האישורים הנדרשים?

מיכל פורת: ודאי, זו עמותה מסודרת ומבוקרת.

חיסין אל סנה: העמותה אינה למטרת רווח, אבל אנחנו מבקשים שיעזרו לנו מבחינת תקציבים.

אמין פארס: המספרים ניצבים לפניכם, אבל אנחנו מדברים על אבטלה קשה כסימפטום למצב כלכלי גרוע.

אמין פארס: אם רוצים לפתח אזור כלשהו, לפעמים נאלצים לעשות פינוי ובינוי.

אמין פארס: בהקשר לנשים, נעשה פינוי אבל לא נעשה בינוי, הכוונה היא, שלאורך כל ההיסטוריה הנשים הערביות עבדו, פרט ל-20 השנים האחרונות מאז שהחקלאות נפלה, זה למעשה הפינוי, ואין פתרונות.

אמין פארס: אני רוצה לדבר על כמה נקודות ספציפיות שיכולות לעזור מאוד במתן פתרונות בעיית האבטלה בכלל ובהקשר הנשי בפרט.

אמין פארס: אני רוצה לתת כמה מספרים מתוך ספר התקציב של משרד העבודה והרווחה ואגף ההכשרה.

אמין פארס: באגף לתעסוקת נשים יש 361 מיליון שקל, שזה בעצם אמור לממן את תעסוקת הנשים.

אמין פארס: משרד החינוך יחד עם משרד העבודה והרווחה החל בפרוייקט של הקמת מעונות יום באשכול 1-2, אני יודע מדיונים בוועדות אחרות, שלא התקדמו ולא סגרו את הפער שנמצא באשכול 1 ו-2 ולכן אי אפשר להתקדם לקראת האשכול השלישי והרביעי.

דוד טל: נציג משרד ראש הממשלה, אני מבקש שתרשום זאת לפניך, כשנדבר בעוד שבועיים, אני מבקש שתעדכן אותי מה קורה בעניין.

אמין פארס: אחד הדברים שמעיקים על תעסוקת הנשים זה הנושא הזה.

אמין פארס: ישנו סעיף נוסף שברצוני לציין, מרכז לייעוץ תעסוקתי, תחת לשכות התעסוקה, התקציב הכולל שלו הוא 5 מיליון שקל.

אמין פארס: כאן מדובר על הנחיצות של ההכוון המקצועי, לדעתי זה נחוץ כבר ברמת בית ספר תיכון.

אמין פארס: לסעיף הזה מוקצים 5 מיליון שקלים, שאלתי היא, כמה מתוך הסכום הזה מוקצה לטובת הכוון מקצועי במגזר הערבי בכלל ולנשים במגזר הערבי בפרט?

אמין פארס: הסבה לאקדמאים.

אמין פארס: אנחנו יודעים שיש בעיות גדולות של חוסר תעסוקה שעומדות בפני אנשים שלמדו מחוץ לגבולות המדינה וחזרו לכאן עם מקצועות שונים.

אמין פארס: יש צורך לעשות הסבה מקצועית לאקדמאים, גם אם זה לאקדמאים שלא מוצאים תעסוקה.

אמין פארס: לנושא הזה מוקצים 42 מיליון שקל, ושוב נשאלת השאלה, כמה מתוך זה הוקצב להסבת אקדמאים במגזר הערבי?

אמין פארס: עד כמה שידוע לי, אין מרכז כזה במגזר הערבי.

דוד טל: אני לא מכיר את הסעיפים שאדוני מדבר עליהם, אבל אני מניח שכמו שלא כתוב למשל הקצבה למגזר החרדי, החילוני, הבדואי, הצ'רקסי, כך לא רשום למגזר הערבי.

דוד טל: אתה צודק שמתוך זה צריך למצוא את החלק למגזר הערבי.

אמין פארס: סעיף 08 07 נקרא, הסבות ועדכונים לאקדמאים בביצוע גורמים חוץ ממשלתיים.

אמין פארס: כלומר, הביצוע הוא על ידי מכללות ומכונים שמחוץ לסקטור הציבורי.

אמין פארס: לסעיף הזה מוקצים 42 מיליון שקל.

אמין פארס: בנושא התמיכות.

אמין פארס: הזכירו כאן את העמותות, שאמורות לקבל תמיכה ממשרד העבודה והרווחה.

אמין פארס: בספר התקציב ניתנו נתונים לגבי 312 ארגונים שקיבלו מהמדינה כ-68 מיליון שקל, מתוך זה ישנם רק שלושה גורמים בלבד בקרב הסקטור הערבי שקיבלו 1.3 מיליון שקל.

אמין פארס: זה חוזר על עצמו בכל שנה, אותם גורמים, מספרם לא עולה.

אמין פארס: לכן, הדבר מחייב התערבות של הוועדה.

דוד טל: משרד העבודה אומר על כך, שזה נובע מהתארגנות מצומצמת של עמותות במגזר הערבי.

אמין פארס: עובדה שישנן עמותות פעילות שלא מקבלות תקציבים.

אמין פארס: לעניין הפתרונות.

אמין פארס: ישנם פתרונות לטווח הקצר וישנם פתרונות לטווח ארוך.

אמין פארס: פתרונות לטווח ארוך הם קצת מורכבים ולא אדבר עליהם כעת.

אמין פארס: אבל את הפתרונות לטווח הקצר אפשר ליישם באופן מיידי ולפתור את הבעיה של כמה נשים במגזר הערבי.

אמין פארס: ישנה קרן שנקראת קרן לעידוד עסקים קטנים, היא מושבתת מאז מרץ 1999.

אמין פארס: ניתן להפיק תועלת מהקרן הזאת, להקים עסק משפחתי או עסק גדול יותר, לקבל מהמדינה ערבות, שזה בעצם הדחיפה הראשונה להיכנס לעולם העסקים.

אמין פארס: כפי שאמרתי, הקרן הזאת מושבתת ואני מבקש, לפנות לשרת התמ"ס ולשר האוצר, לשאול אותם, מה הם עשו בעניין עידוד נשים להקמת עסק?

דוד טל: שאלתי קודם לגבי העמותות הללו, ענה לי חבר הכנסת מוחמד ברכה, שהן מסודרות, גם מבחינת רשם העמותות וגם מבחינת המאזן.

דוד טל: כאשר ביררתי את הנושא במשרד העבודה, אחת התשובות שקיבלתי, שאין מספיק עמותות, וגם אלה שדורשות להיות עמותות, הן לא עומדות בקריטריונים של רשם העמותות, לא מצליחות להוכיח מימון עצמי ולא מצליחות להתקשר לנושאים שמשרד העבודה כבר קבע מראש כמדיניות.

דוד טל: זה דבר שצריך לקחת לתשומת לבכם.

עלי חיידר: אני מנהל תוכנית מיוחדת למתן העדפה מתקנת וייצוג הולם - - -

דוד טל: מה הסיכוי שתהיה העדפה מתקנת?

עלי חיידר: זה תלוי במאמצים שיוצאים מהבית הזה.

עלי חיידר: אנחנו בודקים את הייצוג של האזרחים הערבים במספר סקטורים, בשירות המדינה, בחברות הממשלתיות וגם בודקים את יציבות התעסוקה המאוד קשה של האקדמאים הערביים.

עלי חיידר: אני רוצה להתחיל בנקודה שדיברת עליה, השכלה וחינוך.

עלי חיידר: אני חושב שהמצב בישראל הפוך ומנוגד למה שמצוי בכל המדינות הדמוקרטיות והליברליות בעולם.

עלי חיידר: מכיוון שבמדינות ליברליות אמת המידה של ההשכלה ושל האקדמיזציה של המקצוע שאתה לומד היא מקדם ומצביעה על הניגוד החברתי והכלכלי, בישראל המצב הפוך.

עלי חיידר: הנתונים שקיבלתי משירות התעסוקה לגבי חודש ינואר-פברואר, 3,895 אקדמאים ערבים דורשי עבודה בשירות התעסוקה, והם מהווים 30% מכלל דורשי העבודה האקדמאים.

עלי חיידר: אחוז של דורשי העבודה הערביים בשירות התעסוקה הוא בדרך כלל 24%.

עלי חיידר: זאת אומרת, אם אתה אקדמאי, הסיכוי למצוא עבודה הולמת יורד.

עלי חיידר: על כן צריך לטפל בבעיה הזאת בבחינת הסבה מקצועית וגם מבחינה לימודית.

עלי חיידר: בנוסף לכך, הנקודה שדיברה עליה תג'ריד, בעניין שירות המדינה, התיקון מצוין, אבל לא מספיק לתקן חוקים, ישנו חוק שירות המדינה ויש חוק שמבטיח ייצוג הולם לערבים בדירקטורים של החברות הממשלתיות.

עלי חיידר: כיום מספר הדירקטורים הערביים הוא 22 דירקטורים, מתוכם 17 גברים וחמש נשים.

עלי חיידר: המציאות לגבי הנשים היהודיות שונה, כלומר, הערבים בדרך כלל מהווים3.3% מכלל הדירקטורים במדינה.

דוד טל: אני רוצה לומר לך, המצב שלכם טוב יותר משל החרדים, לנו יש שמונה דירקטורים גברים, בקרב הנשים – 0.

עלי חיידר: לדעתי צריך למנות ערבים וערביות לתפקידי דירקטור, זה פותר את הבעיה.

דוד טל: אותי המשרות הזוטרות יותר מעניינות.

דוד טל: מי שיכול להגיע לתפקיד דירקטור, אני פחות מוטרד ממנו, הוא יכול להגיע לזה בכוחות בעצמו.

דוד טל: אבל ישנם אנשים אחרים שלא יידעו להסתדר ובהם אני רוצה לנסות להתמקד.

עלי חיידר: בכל זאת אני חושב, שיש אנשים רבים מוכשרים ואם הם יגיעו למקומות הללו, הם יעזרו לפתרון הבעיה.

עלי חיידר: למה אני חושב שחשוב שימונו דירקטוריות ודירקטורים ערבים בחברות הממשלתיות?

עלי חיידר: מכיוון שראשית הם משפיעים על המדיניות של החברה, ושנית, הם יכולים לגרום לכך, שימונו ערבים נוספים.

דוד טל: גברת נאדיה חילו, את דירקטורית בחברה כלשהי?

4404: בשתי חברות עירוניות.

דוד טל: בבקשה, בשתי חברות, אשתי אינה דירקטורית ולו בחברה אחת.

עלי חיידר: בעמותת סיכוי הכשרנו כמעט 20 ערבים לתפקידי דירקטורים, עד עכשיו רק שלפנו קורות חיים לכל השרים אבל אף אחד מהם לא מונה.

עלי חיידר: המצב באקדמיה הוא מצב מאוד קשה, אני חושב שצריך לדאוג לכך, שיהיו יותר ערבים חברי סגל אקדמי, והתפקיד שלכם בבית המחוקקים, להציע חוק בעניין הבטחת ייצוג הולם לאזרחים הערבים בשני מישורים באקדמיה, גם בסגל האקדמי וגם בסגל האדמיניסטרטיבי.

עלי חיידר: מספר המרצים הערבים כ-50 מרצים מתוך 5,000 מרצים, קרי 1%.

עלי חיידר: כמה חברי סגל אדמיניסטרטיבי יש באוניברסיטאות בישראל, אוניברסיטאות שאמורות להיות ליברליות, יש רק שני חברי סגל, האחד במרכז היהודי ערבי באוניברסיטת חיפה והשני - - -

דוד טל: יש גם בבית ברל.

עלי חיידר: בית ברל זו לא אוניברסיטה, אנחנו מדברים על שמונה אוניברסיטאות בארץ.

עלי חיידר: אני רוצה להוסיף נקודה נוספת, שמספר העובדות הערביות בשירות המדינה כיום הוא כ-1,150 עובדות, הן עובדות בתפקידים זוטרים ושוליים, הן לא נמצאות בתפקידי קבלת החלטות.

עלי חיידר: על כן, צריך לדאוג שהן ישתלבו גם שם.

עלי חיידר: אם הנשים היהודיות מהוות היום 62% בקרב עובדי שירות המדינה, הנשים הערביות עדין לא קיבלו תפקידים, לא כפרקליטות, לא כשופטות, לא כמנכ"ליות ואף לא כמרצות באוניברסיטה.

סנאא חמוד: ראשית, אני מודה לכם מאוד שהואלתם בטובכם לקיים דיון בנושא, חבל רק ששילבתם את הנושא של אבטלה ביישובים ערביים יחד עם נשים ושוק עבודה, שאלה שני נושאים נפרדים, טיב הבעייתיות מחייבת דיונים שונים.

דוד טל: התמקדנו כאן בנושא נשים.

סנאא חמוד: ולכן זה גם מחייב דיונים בעתיד.

סנאא חמוד: אנחנו מדברים כאן עם המשוכנעים, מרבית אלה שנמצאים כאן הם חברי כנסת ערביים, נציגים מארגונים ערביים או מארגונים יהודים וערביים, בעצם אנחנו משכנעים עצמנו ועל כך אני מצרה, הייתי רוצה לראות כאן היום נציגים של הביטוח הלאומי, נציגים של משרד החינוך, של משרד התעשייה והמסחר, נציגים של משרדים שיכולים לצאת בפתרונות אופרטיביים מהמקום הזה.

סנאא חמוד: אגיע לשאלה הנקודתית ששאל היושב ראש, מה מציעים בסופו של דבר.

סנאא חמוד: אגיע לזה בסופם של הדברים, אבל ברשותך הערה כללית.

סנאא חמוד: אני לא אדבר על אבטלה מכיוון שאמין פארס דיבר כבר בנושא הזה ואנשים נוספים דיברו בנושא.

סנאא חמוד: כמובן שהדברים מדברים בעד עצמם, אנחנו רואים ש-17 יישובים מתוך 20 תופסים כותרות כל שנה, כל שנה חוזרים על אותה סטטיסטיקה ושום דבר לא משתנה.

סנאא חמוד: ההערה שדיבר עליה חבר הכנסת מוחמד ברכה היא נכונה, בעניין איך בודקים אבטלה, האם אבטלה זה רק אדם שמגיע למעגל העבודה, נקלט בו, או מובטל שאין לו אפשרות להגיע לאותו מקום?

סנאא חמוד: זו שאלה שראוי לבחון אותה.

סנאא חמוד: אני רוצה לציין את הנושא של נשים בשוק העבודה.

סנאא חמוד: אני אתן קצת רקע, מהן הסיבות, מה התוצאה ומה הפתרונות.

סנאא חמוד: אני לא אדבר על קלישאות, שנשים מופלות באופן כפול, אני רק אומר, שאם החברה הערבית פלסטינית נמצאת בשולי המדינה, על אחת כמה וכמה הנשים הערביות נמצאות בשולי שולי המדינה.

סנאא חמוד: המצב נכון להיום שנשים ערביות סובלות ממנו הוא מצב, שהן לא פעילות ולא תורמות, לא מבחינה כלכלית, לא מבחינה חברתית ולכן הן נשארות באותו מקום.

סנאא חמוד: שום דבר לא יזיז את מעמדן אם זה במובן הכללי וגם בתוך משפחתן כל עוד מצבן הכלכלי הוא מאוד ירוד.

סנאא חמוד: לכן, מן הראוי לראות זאת בפרספקטיבה יותר רחבה.

סנאא חמוד: הייתי רוצה לציין שהסיבות – אני מסתמכת על מחקר שעשינו במרכז מוסאווא - ראשית, בסיס כלכלי צר ביישובים הערביים.

סנאא חמוד: סיבות נוספות, אם יש אפשרויות תעסוקה, האפשרויות מאוד מוגבלות בארץ בכלל ועבודות לנשים ערביות עוד יותר.

סנאא חמוד: רובן אינן מורשות מסיבות של מסורת לצאת מחוץ ליישוביהן ולכן הן לא יכולות לעבוד.

סנאא חמוד: אני כמובן לא מצדיקה זאת, אני מונה את הבעיות הקיימות.

סנאא חמוד: הן אינן מורשות מסיבות של מסורת.

סנאא חמוד: אני מזכירה שהישובים הערביים הם ישובים כפריים ובתוך היישובים האלה, הנורמות החברתיות לעיתים מגבילות את הנשים שרוצות לעבוד, יש להן את היכולת והפוטנציאל.

סנאא חמוד: חלק מאוד מצומצם מאותן נשים מצליחות לצאת לעבוד, ולכן, זה גם מחייב פתרונות מסוימים שמתאימים לאותה אוכלוסייה.

סנאא חמוד: בעניין הזה אני גם מציעה את הנושא של תיעוש היישובים הערביים, בעיקר היישובים שבהם יש אפשרות לקלוט את הנשים, כוח עבודה שדורש עבודה באותם מקומות.

סנאא חמוד: הן סובלות משיעורי אבטלה גבוהים מאוד, אפילו המיעוט המועסק מביניהן עובד במספר מאוד מצומצם של ענפים הדורשים מיומנות וכישורים ברמה נמוכה.

סנאא חמוד: אם דיברנו בעבר על חקלאות, היום אין כבר חקלאות כי אין אדמות, היום אין אפילו טקסטיל.

דוד טל: יש אדמות, אין חקלאות.

דוד טל: גם במגזר היהודי אין חקלאות.

סנאא חמוד: גם ענף הטקסטיל והשירותים שקלט בעבר, היום הוא כבר לא קולט.

סנאא חמוד: גם בוועדת המשנה בראשותה של חברת הכנסת חוסניה ג'בארה, דיברו על הנושא, שהיום נסגרים מפעלים לטובת מפעלים נוספים שנפתחים בירדן.

סנאא חמוד: בירדן משלמים 100 דולר לחודש ללא זכויות סוציאליות.

סנאא חמוד: למה?

סנאא חמוד: כי שכר המינימום עולה, וגם אם שכר המינימום לא עולה, המעסיקים, שבדרך כלל מחוץ ליישובים הערביים, מעסיקים עובדים יהודים.

דוד טל: את רוצה שעובדת ערבייה תעבוד כאן בעבור 100 דולר לחודש?

סנאא חמוד: אני לא רוצה שזה ייקרה, אני מציינת את המצב נכון להיום, את התשתית הקיימת.

סנאא חמוד: אני אומרת, שאפילו אם אותן נשים רוצות לעבוד - - -

דוד טל: שר התעסוקה של גרמניה היה כאן לפני חודש, הוא לא מבין איך אנחנו דורשים בחוק שכר מינימום, אצלם אין דבר כזה שכר מינימום, עובדים במה שיש.

סנאא חמוד: כאשר יש אפשרויות גדולות כמו בגרמניה מחד, ומאידך יש הבטחה של אותה מדינה לזכות האזרחים רק מהיותם אזרחים, זכויות סוציאליות, כמו למשל ללמוד באוניברסיטה, גם את זה צריך לקחת בחשבון.

סנאא חמוד: רובן של הנשים המועסקות הן גם מועסקות על ידי משקיעים מחוץ לכפרים, בדרך כלל משקיעים יהודים שדואגים להגדלת הרווחים שלהם על חשבון אותן נשים שעובדות בתנאים מאוד קשים ובשכר נמוך מאוד.

סנאא חמוד: גם אם נשים מתארגנות בכוחות עצמן – פניתי בעניין הזה בשאילתה לשר העבודה והרווחה הנוכחי, ולצערי הרב קיבלתי תשובות מאוד מצומצמות, פניתי גם לאגף התמיכות במשרד העבודה והרווחה, אחרי שנה קיבלנו תשובה – אין תמיכה לאותם גופים, שגם אם הם מתארגנים ומקבלים אישורים ועושים הכל על פי הספר, הם לא מקבלים את העזרה.

סנאא חמוד: פתרונות – יש הצעות קונקרטיות.

סנאא חמוד: ראשית, תיעוש היישובים הערביים.

סנאא חמוד: זה דבר שהוא ברור מאליו, אפשרות כזאת גם בעזרת מימון מגורמים חיצוניים, אתם יכולים לפעול בנושא הזה, השאלה אם אתם רוצים.

סנאא חמוד: יש להגדיל את מספר מעונות היום וגני הילדים ביישובים הערביים על מנת שתהיינה אפשרות לנשים לצאת לעבוד.

דוד טל: את מדברת עלינו כעל הרשות המבצעת או המחוקקת?

סנאא חמוד: אני אומרת כדי שהדברים ייצאו מכאן.

דוד טל: אני רוצה להגיע למצב, שלפני הפגרה הבאה נתכנס כאן, ייצא מכתב מהוועדה למשרדים השונים, תמ"ס, פנים, עבודה ורווחה, בריאות, כל המשרדים הרלבנטיים, והם יצטרכו לבוא לכאן בעוד כחודשיים, יצטרכו לדווח מה המשרד שלו עושה בעניין וכמה כספים הוקצו.

סנאא חמוד: אם הזכרנו את מעונות היום והגנים ביישובים הערביים, קודם כל צריך לשפר את האיכות שלהם, נאפשר לנשים לצאת לשוק העבודה.

סנאא חמוד: הן תוכלנה לצאת לעבוד אם הילדים יהיו בגני ילדים.

סנאא חמוד: כמו כן, יש להקים גופי חינוך, הסברה והדרכה, שיביאו גם צעירות מהמגזר הערבי ללמוד מקצועות נדרשים, כגון ההיי-טק.

סנאא חמוד: יש אפשרות לקלוט ויש אפשרות לעשות הסבה מקצועית.

סנאא חמוד: יש לעודד הקמת מרכזים המעניקים הכשרה מקצועית, הסברה וסיוע משפטי לאותן זכויות.

סנאא חמוד: גם כאשר אישה רוצה לצאת לשוק העבודה, היא יודעת לפחות מה זה שכר מינימום, מה היא יכולה לעשות עם זה, איך מתקדמים הלאה, מה זה לעשוק את הזכויות שלה.

סנאא חמוד: דברים נוספים, להגדיל את מספר הקורסים וימי העיון שמטרתם להכשיר את הנשים לעבוד כעצמאיות, בעלות עסקים ומנהלות בכירות, דיברתם על עסקים קטנים וכו'.

סנאא חמוד: יש צורך אמיתי בהגברת לימוד השפה העברית.

סנאא חמוד: אף אחד לא דיבר על זה, אבל אפילו באותם יישובים שהן רוצות לעבוד, הן נתקלות בבעיה, זה עומד נגדה.

סנאא חמוד: דיברנו על הקמת פורומים נשיים-כלכליים.

סנאא חמוד: יש להרחיב את פעילות שירות התעסוקה בקרב אוכלוסיית הנשים במיוחד ביישובים הכפריים.

סנאא חמוד: דיברתי עם מר חיים בר בוועדה לקידום מעמד האישה בנושא.

סנאא חמוד: אם אותן לשכות תעסוקה קיימות בכלל, הן קיימות ביישובים עירוניים וכאשר האישה צריכה להגיע לחתום שם פעם בשבוע, היא צריכה כסף לאוטובוס.

סנאא חמוד: דבר נוסף, להגביר את המודעות בקרב אותן נשים ביישובים קטנים לגבי קיומן של אפשרויות תעסוקה מתאימות.

סנאא חמוד: כמובן, הקצאת משאבים ותקציבים על ידי משרדים ממשלתיים לרבות משרד העבודה והרווחה, התעשייה והמסחר, החינוך וכו'.

סנאא חמוד: לסיום, אני רק אציין, שהעמותה "קו לעובד", נמצאים כאן נציגים שלה, כתבה בעניין מה זה סרבנות עבודה.

סנאא חמוד: אומרים להם, בואו נקיים ראיון עבודה לחמישים נשים כאשר יש תקן לעשר נשים, לבסוף אומרים להן, אתן לא מתאימות, אתן סרבניות עבודה.

סנאא חמוד: עשו מחקר בעניין הזה, מסתבר שהן בכלל לא מתאימות.

סנאא חמוד: אם כך, אני לא יודעת מה זו סרבנות עבודה, זה ראוי לבדיקה.

עארין הווארי: דיברנו רבות, האם נשים מוכנות לצאת לעבודה או שלא מוכנות.

עארין הווארי: אני חושבת שכל הנשים בעולם המערבי מעדיפות לעבוד באזור מגוריהן כי יש להן עבודה כפולה, זה בכל העולם ועל אחת כמה וכמה בחברות ממשלתיות.

עארין הווארי: נניח שנשים רוצות לעבוד, דיברו רבות שאין מקומות עבודה, 85% מהחברה הערבית היא חברה החיה בפריפריה, אנחנו חיים או בכפרים או בערים שהם בעצם כפרים גדולים ולא ערים.

עארין הווארי: נניח שאישה רוצה לעבוד, אין לה אמצעי תחבורה.

עארין הווארי: אני חושבת שלישיבה הבאה יש לזמן נציג משרד התחבורה שיטפל בעניין.

דוד טל: מנהלת הוועדה תפנה למשרדים הרלבנטיים, קרי, תשתיות, חינוך, תמ"ס, פנים, תחבורה, עבודה, ביטוח לאומי, בריאות, אבקש שהם יכינו חומר וייתנו לנו כאן דיווח מה כל אחד מהמשרדים האלה מתכוון לעשות ואיזה משאבים מוקצים לנושא צמצום האבטלה במגזר הערבי בפרט בנושא הנשים.

דוד טל: אני רוצה להקריא את הודעת הסיכום: ועדת העבודה הרווחה והבריאות קוראת לממשלה ליצור תוכנית חירום לפתרון מצב האבטלה במגזר הערבי, ללא פתרון מערכתי שיכלול הן בחינה מדויקת של צרכי השוק והן פילוח של דורשי התעסוקה והן הכשרה מקצועית המותאמת לדרישות השוק בליווי בוגרי הכשרה עבודה, לא יהיה פתרון אמיתי לבעיה.

דוד טל: הוועדה קוראת לממשלה להשתמש במשבר כמנוף לקידום האוכלוסייה הערבית והפניית המובטלים לקורסים מתקדמים ולא לקורסים ומקצועות מסורתיים עתירי עבודה, שבהם אין עתיד תעסוקתי של ממש.

דוד טל: פתרון כזה יחייב כמובן הקצאת תקציבים ייחודיים לנושא ומעקב אחרי יישום הפתרונות שלשמם הם יועדו.

דוד טל: אני רוצה לומר לכם, שאני לא תמים ולא נאיבי, אבל אם זה ידרבן את משרד ראש הממשלה כדי שיתחילו להתייחס לנושא הזה, זה יהיה שכרה של הוועדה מהדיון הזה.

דוד טל: אני מאוד מודה לכם, הישיבה נעולה.