ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 223, 2000-11-21 09:30

איוב קרא: אני פותח את הישיבה.

איוב קרא: אנחנו דנים היום בהצעת חוק משפחות חד-הוריות (תיקון – הגדרת הורה יחיד) של חברי הכנסת גנדי ריגר, ענת מאור ועוד חברי כנסת.

ענת מאור: איפה ההצעה המקורית שלי?

ענת מאור: אני לא רואה אותה.

שירלי אברמוב: כדי למנוע אי הבנות, יש נוסח מוצע מתוקן שמשלב את שתי ההצעות.

ענת מאור: מצוין.

איוב קרא: אני מציע שגברת ענת מאור תציג את החוק.

ענת מאור: אני קודם כל רוצה להודות לממלא מקום יושב ראש הוועדה ולמנהלת הוועדה על קיום הדיון.

ענת מאור: אני חושבת שזה רעיון מאד נכון ביום המאבק הבינלאומי באלימות כלפי נשים, לקדם את כל החקיקה כולה בכל השלבים בכל הוועדות.

ענת מאור: אני באמת מברכת על כך.

ענת מאור: אני שמחה שאיחדו את הצעות החוק.

ענת מאור: כך נוכל לקדם אותה לקריאה ראשונה.

ענת מאור: בטח כשמאיימים עלינו לקצר את כהותנו – אני לא מדברת על הפוליטיקה, אלא מבחינת החקיקה – יש משמעות רבה מאד, לפחות לקדם את החקיקה לקריאה ראשונה, וכך יוכלו לפחות להחיל רציפות.

ענת מאור: הצעת החוק הזאת גם הוגשה בכנסת הקודמת, ולמעשה, נקראת הצעת חוק משפחות חד-הוריות, אבל היא עוסקת באלימות, בגלל שיש פה מצב שלכאורה הזוג נשוי, כי באופן רשמי הוא לא התגרש.

ענת מאור: הבעל מכה, הבעל מאיים, האישה נאלצת לברוח, והיא לא מקבלת דבר – אין לה שום זכות כחד-הורית.

ענת מאור: אמנם בלתי אפשרי שכל אחת תקבל את כל הזכויות מייד, אבל יש פה קריטריונים באיזה שלב - למרות שבעלה מסרב לתת גט וכו' – האישה תקבל את הזכאויות.

ענת מאור: נקבעו פה 180 יום לפחות, זאת אומרת: חצי שנה, שזאת תקופה סבירה שנשים מוכות שוהות במקלט.

ענת מאור: יש פה חובת הוכחה על האישה שפתחה בהליך גירושין, אבל בעלה לא יכול למשוך אותה מספר שנים בתהליך הגירושין.

ענת מאור: כתוב כאן "לשכת הסעד".

ענת מאור: האם זאת לא "לשכת הרווחה"?

עדנה פליאל טרוסמן: "לשכת הסעד".

עדנה פליאל טרוסמן: ענת מאור: התוספת הזאת היא חשובה מאד, והיא גם הופיעה בהצעת החוק המקורית שלי.

עדנה פליאל טרוסמן: יש מצבים רבים שאישה נמנעת מלפתוח בתהליכי גירושין, בגלל איום מפורש ואמיתי לחייה.

עדנה פליאל טרוסמן: למרות שני הקריטריונים, יש פה זכות, ואני מדברת על סעיף א(2)(ג), שם כתוב שאם לשכת הרווחה מוצאת לנכון שהאישה לא יכולה לפתוח בהליך הגירושין בגלל סכנת חיים, בכל זאת ייחשב הדבר אחרי שהות במקלט של 180 יום, שהיא יכולה לקבל זכאויות של חד-הוריות.

עדנה פליאל טרוסמן: אני מבינה שגם חבר הכנסת גנדי ריגר הציע זאת, ואני שמחה מאד שההצעה היא יותר רחבה.

עדנה פליאל טרוסמן: את הדיון לעומק נקיים לקראת קריאה שנייה ושלישית, ואני מודה למי שאיחד את שתי הצעות החוק.

איוב קרא: חבר הכנסת יולי אדלשטיין מחליף את חבר הכנסת גנדי ריגר.

איוב קרא: הוא יציג את העמדה שלו בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא ארחיב בדברים, שכן אני מסכים עם כל מילה שאמרה כאן חברתנו, חברת הכנסת ענת מאור, גם מבחינת העיתוי המתאים.

יולי יואל אדלשטיין: מבחינתנו, הבעיה היחידה של העיתוי היא שחבר הכנסת ריגר נמצא בביקור רשמי עם משלחת הכנסת בלטביה והיה אמור לחזור עד הבוקר, ובגלל פגישות מדיניות שנקבעו להם שם ברגע האחרון, הוא לא הספיק להגיע.

יולי יואל אדלשטיין: לכן על תקן ממלא מקומו, אני רוצה גם לומר שההצעות הן די דומות, ואני מבין שיש כאן נוסח משולב ומאוחד, שנראה לי מאד מקצועי.

יולי יואל אדלשטיין: כוונת המחוקק ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה לגזול מזמן אנשי המקצוע, שאולי יש להם הערות נוספות, אבל אני מקווה שאם כבר לא עולה בידינו לשים קץ טוטלי לתופעה הזאת של אלימות במשפחה, לפחות חובתנו כמחוקקים לגרום לתיקונים ולמנוע עיוותים בנושא הכואב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

איוב קרא: אני מבקש לשמוע את נציג הביטוח הלאומי.

רועי קרת: כמו שנאמר, הנוסח הזה מוסכם עלינו ותואם אתנו.

רועי קרת: אין לנו מה להוסיף על מה שכתוב פה.

איוב קרא: האם אתם מקבלים את ההערה של חברי הכנסת שצריך להוריד את הנושא של פתיחה בהליכים?

ענת מאור: לא, הניסוח פה הוא מצוין.

רועי קרת: קודם כל, התיקון הוא בחוק משפחות חד-הוריות.

רועי קרת: ההשלכה לגבי הביטוח הלאומי היא בעיקר הבטחת הכנסה, שם יש הקלה מיוחדת למשפחה חד-הורית, ובדרך כלל לאם חד-הורית.

רועי קרת: היום נדרשת תקופת שהות של שנתיים שבמסגרתה נפתחו הליכים וקוימו הליכים, כלומר: לא רק שנפתח התיק, אלא גם נעשו בו פעולות שמראות על רצינות הכוונה לנתק את הקשר.

רועי קרת: החוק הזה יאפשר את קיצור התקופה משנתיים לחצי שנה לגבי אותה אישה שנמצאת במעון לנשים מוכות.

רועי קרת: גם בחוק הזה הדרישה של פתיחת הליך עדיין קיימת, למעט במצב אחד, שבו לשכת הסעד אישרה שפתיחת הליך גירושין יכולה להוות סכנה לאם או לילד, ואז הדרישה הזאת לא תהיה, ותישאר רק הדרישה של שהות של חצי שנה במעון.

רועי קרת: כיוון שהנוסח הזה הוכן די במהירות, אני רק רוצה לשמור על האפשרות להכניס פה תיקוני נוסח קלים בשלב יותר מאוחר.

עמיחי כץ: ברצוני לציין שהממשלה תמכה בהתחלה בהצעת החוק בוועדת השרים, ואחר כך שר האוצר הגיש ערר, וכרגע עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.

ענת מאור: זה חדש לנו.

עמיחי כץ: לכן אני בכלל לא רוצה להתייחס להצעה פה, כי רק אתמול ראיתי אותה בפעם הראשונה.

תמר גוז'נסקי: מה זה נוגע לנו מתי אתה ראית אותה או לא?

עמיחי כץ: כשאומרים פה שזה מוסכם על משרדי הממשלה, זה לא נכון.

עמיחי כץ: אנחנו ראינו אותה אתמול בפעם הראשונה.

תמר גוז'נסקי: אני מניחה שוועדת השרים לענייני חקיקה ראתה את זה לפני הקריאה הטרומית.

תמר גוז'נסקי: זה פשוט לא רציני.

איוב קרא: התחלנו לדון בחוק הזה לפני שנה בערך, ואתה ידעת את תוכן החוק.

איוב קרא: זה שלא ראית בדיוק את הנוסח המתוקן, לא אומר דבר.

עמיחי כץ: אבל אם רוצים שאני אתייחס פה באופן רציני לסעיפים האלה, אני לא יכול.

איוב קרא: אין פה ערעור על התוכן.

איוב קרא: אתם מכירים את החוק, ואתם יודעים מה היה בחוק.

תמר גוז'נסקי: מה עלות החוק?

תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אני לא יכול להגיד מה עלות החוק, כי רק אתמול הגיעה אליי הצעת החוק, ואני לא יכול לדעת כמה נשים עומדות בקריטריונים האלה.

תמר גוז'נסקי: צריך לכתוב עלות.

תמר גוז'נסקי: אם הוא לא יגיד את העלות, תגיד אתה את העלות.

תמר גוז'נסקי: צריך לפחות לבקש ממנו את העלות, ולכן אני אומרת שיגיד את העלות.

איוב קרא: אני מקבל את עמדתך.

איוב קרא: אני רוצה שתוך יומיים תגיש לנו עלות מפורטת של החוק, ואנחנו נעלה אותה לקריאה ראשונה, ואז אתם תתנגדו לה.

עמיחי כץ: לפי הנוסח הזה?

איוב קרא: כן.

ענת מאור: זה אותו נוסח.

ענת מאור: הוא פשוט מנוסח באופן משפטי, אבל ההצעה הטרומית היא אותו דבר.

ענת מאור: טוב שציינת שזה כבר עבר באישור ועדת שרים לחקיקה, וכך זה הובא למליאה.

בתיה ארטמן: אני רוצה לציין שרוב הנשים המוכות שוהות במעונות תקופה של שלושה וארבעה חודשים, ולא שישה חודשים, כך שאם יצטרכו לדרוש את תקופת ההכשרה הזאת של לפחות 180 יום, שזה שישה חודשים, לא נראה לי בכלל שיש להצעה הזאת ערך, ואני חושבת שצריך לדון בזה.

בתיה ארטמן: הזמן הממוצע שרוב הנשים שוהות במעונות הוא בין שלושה לארבעה חודשים, כך שאם הדרישה היא חצי שנה, אף אישה מוכה לא תיהנה מזה.

יולי יואל אדלשטיין: זה דבר חדש.

בתיה ארטמן: כמובן שהסיפא מקובלת עלינו, וגם אנחנו חשבנו שאולי בכלל לא צריך את הדרישה הזאת של פתיחה בהליך גירושין, כי גם אלה שפותחות בהליך גירושין יכולות אחר כך להתחרט ולחזור הביתה.

בתיה ארטמן: אין שום הבדל בין אחת שפתחה בהליך גירושין או לא פתחה.

בתיה ארטמן: זה לא הקריטריון.

בתיה ארטמן: הקריטריון הוא רק האם האישה חיה בנפרד מבעלה.

בתיה ארטמן: לכן, אנחנו חושבים שגם בסיפא זו לא צריכה להיות קביעה של לשכת הסעד, אלא זה צריך להיות אישור על פי בקשה של האישה.

בתיה ארטמן: לאישה יש אוטונומיה לפתוח בהליך, גם אם היא חושבת שזה מסכן את חייה, אם היא מחליטה שזה יותר טוב לה וכדאי לה.

בתיה ארטמן: לכן, האישה היא זאת שצריכה לפנות ללשכת הרווחה ולשכנע שאכן היא לא פותחת בהליך גירושין מאחר שיש סכנה לחייה, וכמובן שלשכת הרווחה תעשה בדיקה מסוימת ותאשר את זה ולא תהיה קביעה, זאת אומרת: האישה לא צריכה להיות תלויה בקביעה של לשכת הרווחה, אלא לשכת הרווחה צריכה לתת אישור על פי בקשת האישה.

איוב קרא: זאת בעיה, כי הנשים האלה פוחדות.

בתיה ארטמן: ללשכת הרווחה הן ממילא צריכות להגיע.

תמר גוז'נסקי: לשכת הרווחה אף פעם לא תיזום גירושין.

ענת מאור: אבל לא כתוב פה שהיא צריכה ליזום.

בתיה ארטמן: המילים "לשכת הסעד קבעה" לא מתאימות.

בתיה ארטמן: במקום, צריך לכתוב: "אם לשכת הסעד תאשר על פי בקשת האישה".

ענת מאור: נכון, צריך לכתוב "תאשר" במקום "קבעה".

בתיה ארטמן: "תאשר על פי בקשה".

ענת מאור: לא צריך לכתוב "על פי בקשה".

ענת מאור: נכתוב "אישרה" במקום "קבעה".

בתיה ארטמן: 90 יום לפחות.

בתיה ארטמן: מה תקופת ההכשרה להבטחת הכנסה?

רועי קרת: 12 חודשים, אבל אם מקצרים את התקופה ל-90 יום, צריך לשנות את כל הנוסח של ההצעה.

רועי קרת: ההצעה הזאת מאפשרת הכרה באם חד-הורית גם בתקופה שהיא לא נמצאת במעון.

רועי קרת: גם אם היא היתה חצי שנה במעון ויצאה ממנו, מדובר על תקופה של 12 חודשים - -

עדנה פליאל טרוסמן: אבל אם היא היתה שלושה חודשים במעון והיא יוצאת לחיים עצמאיים – מה שקורה להרבה מהנשים האלה - -

איוב קרא: אני באופן אישי חושב שצריך למצוא איזונים בין כולם.

איוב קרא: אני מציע שנשמע את עמדת משרד המשפטים.

דן אורנשטיין: אני לא רואה לנכון להתייחס להערות של חברי במשרד האוצר.

עמיחי כץ: מה זאת אומרת לא רואה לנכון?

דן אורנשטיין: אני אסביר לך אחר כך.

עמיחי כץ: תסביר לי פה.

תמר גוז'נסקי: זכותו להסביר וזכותו לא להסביר.

תמר גוז'נסקי: הוא לא רוצה להסביר.

עמיחי כץ: מה זה לא רוצה להסביר?

איוב קרא: נא לא להפריע לנציג משרד המשפטים בבקשה.

דן אורנשטיין: יש פה נוסח שגובש בין משרדי הממשלה, כדי – כפי שאמר היושב ראש – לקבוע איזונים.

דן אורנשטיין: יכול להיות שבשלב הבא של החקיקה צריך לעשות חושבים יחד עם משרד העבודה, ולהביא את השיקולים שמשרד העבודה והרווחה מעלה עכשיו בוועדה.

דן אורנשטיין: אני הייתי מבקש להשאיר את הנוסח הזה כמו שהוא, ואנחנו נוכל לעשות את החושבים בשלבים הבאים של החקיקה.

ציפי ברקוביץ: אחד הדברים שזיהינו מתוך עבודתנו בשטח הוא סבל קשה מאד של הנשים, שלא תמיד שוהות במקלט, כי לפעמים אין מקום במקלטים.

ציפי ברקוביץ: אז הן מחכות בתור, ובסך הכל הן ניזוקות.

ציפי ברקוביץ: לאחר מכן אותן נשים משתדלות מאד לחזור לחיים רגילים, והן נתקלות בקשיים עצומים.

ציפי ברקוביץ: לכן הייתי מבקשת לקצר את השהות במקלט, כמובן מתוך תקופה של 12 חודשים, כפי שמנוסח כאן, על מנת שהאישה תוכל ליהנות מהאפשרות הזאת, ולא להגביל אותה לתקופה של שישה חודשים.

ציפי ברקוביץ: מתוך היכרות של המצב בשטח, קשה לקיים את התנאי של שישה חודשי שהות, שכן לצערנו הרב, צריך להכניס למעון עוד ועוד נשים.

אוהלה אוחיון: על פניו החוק נראה יופי של דבר, מפני ששישה חודשים זה הרבה יותר טוב משנתיים, אבל נשים רבות לא מגיעות למקלטים לנשים מוכות וממשיכות לחיות בבית עם הילדים שלהן, ובעצם מרחיקים את הגורם האלים לשלושה עד שישה חודשים.

אוהלה אוחיון: יוצא שהן לא זכאיות להיכנס למקלט ולא מגיעות למקלטים לנשים מוכות - גם בגלל שהן יודעות שהן אחר כך יחזרו הביתה - גם תוך כדי ההליך, והרבה מהן לא ייכנסו למסגרת הזאת.

תמר גוז'נסקי: יש לי כמה שאלות.

תמר גוז'נסקי: האם התנאים בסעיף (ג) מצטברים, כלומר: היא גם חיה בנפרד, היא גם היתה במקלט, היא גם פתחה בהליך והיא גם פועלת בהליך?

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם זה מצטבר, זה יפחית את מספר הנשים בצורה דרמטית.

תמר גוז'נסקי: אי אפשר לדרוש מאישה שהיא גם תהיה במקלט לנשים מוכות, אבל גם תחיה בנפרד, ואם בעלה לא רוצה לעזוב את הבית?

תמר גוז'נסקי: אם היא ברחה מהבית, ואחר כך משיקולים כאלה או אחרים היא חזרה הביתה, יגידו לה: נכון, את שהית במקלט, אולי אפילו שישה חודשים, אבל בגלל שחזרת הביתה, את כבר לא נכנסת לחוק הזה.

תמר גוז'נסקי: מה אם בפועל היא ביקשה הליך גירושין, אבל עדיין לא חיה בנפרד מבעלה כי יש להם ויכוח על הבית ואף אחד לא רוצה לעזוב את הבית משיקולים כלכליים וכן הלאה?

דן אורנשטיין: כי זה חוק משפחות חד-הוריות.

תמר גוז'נסקי: אני מבינה שמטרת החוק היא לומר שיש מצבים שבהם לא מדובר בחד-הוריות כפי שחד-הוריות מוגדרות היום, ועל זה אין לנו ויכוח.

תמר גוז'נסקי: זאת חד-הורית בתוקף הנסיבות, זאת אומרת: יכול להיות שהיא אפילו חיה באותו בית עם בעלה, אבל בעצם היא חד-הורית, כי היא אישה מוכה.

תמר גוז'נסקי: יש פה בעיה.

ויקטור כהנא: או שאין לה לאן ללכת.

תמר גוז'נסקי: או שאין לה לאן ללכת, או מאלף שיקולים אחרים שקיימים.

תמר גוז'נסקי: פתחה בהליך גירושין וגם שהתה במקלט נראים לי דברים ברורים, אבל גם חיה בנפרד?

תמר גוז'נסקי: לפעמים זה נכון ולפעמים לא.

תמר גוז'נסקי: אני חוששת לכתוב את התנאים האלה באופן מצטבר.

תמר גוז'נסקי: אני מבינה מה זה "פתחה בהליך" גירושין, אבל מה זה אומר "פתחה ופעלה בהליך"?

תמר גוז'נסקי: אני לא מבינה את המילה "פעלה".

תמר גוז'נסקי: מה זה אומר פעלה?

תמר גוז'נסקי: האם זה אומר שהיא נפגשה עם עורך הדין, או הלכה לישיבות?

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמילה הזאת גם מכשילה פה.

רועי קרת: המילה "פעלה" קיימת כבר היום בחוק.

תמר גוז'נסקי: יכול להיות שהיא קיימת בחוק.

תמר גוז'נסקי: אני תוהה בקול רם ושואלת למה הכוונה במילה "פעלה".

תמר גוז'נסקי: פתחה תיק זה מאד ברור.

רועי קרת: אני חושב שהחשש המקורי של המציעים היה שיפתחו את התיק ולא יעשו שום פעולה מעבר לזה.

תמר גוז'נסקי: אבל איזו פעולה צריך לעשות מלבד פתיחת תיק?

תמר גוז'נסקי: האם אתה מדבר על הישיבות?

רועי קרת: למשל.

ברכה ארג'ואני: אבל לפעמים הבעל גם מאיים על האישה.

תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסחים חוק, וצריך לבדוק את החוק הזה משפטית.

תמר גוז'נסקי: מה פעלה?

תמר גוז'נסקי: מי זאת האישה שפעלה ומי זאת האישה שלא פעלה?

תמר גוז'נסקי: איך מבחינים ביניהן?

רועי קרת: אני יכול לתת דוגמה שאני מכיר.

רועי קרת: אם למשל נקבע לה מועד לדיון ושני הצדדים לא הופיעו למועד הדיון, ומלבד פתיחת התיק לא נעשה שום הליך נוסף במשך כל השנתיים אחר כך, יש חשש לפתיחת התיק מטעמים פיקטיביים כדי ששני בני הזוג יהיו זכאים לגמלאות הבטחת הכנסה.

איוב קרא: המטרה היא למנוע מאנשים לרמות.

תמר גוז'נסקי: האם המושג לשכת הסעד עוד קיים?

שירלי אברמוב: כן, זה מופיע בחוק, וצריך לתקן את החוק.

איוב קרא: חברת הכנסת ענת מאור, תסכמי בבקשה את הדיון.

איוב קרא: ענת מאור: נשמעו פה הערות מאד חשובות.

איוב קרא: כבר ציינו שהטוב ביותר יכול להיות האויב של הטוב.

איוב קרא: גם אם יש איזושהי קונספציה בעניין המקלטים לנשים מוכות וגם אם יש נשים שלא מממשות את האפשרות לשהות בהם, בכל זאת, אני לא חושבת שאנחנו יכולים בשעה זו לשנות את רוח החוק לגבי ההימצאות במקלט כחלק מהתנאים.

איוב קרא: באשר להערת חברת הכנסת תמר גוז'נסקי לגבי המשפט "היא חיה בנפרד מבן זוגה", הוא מופיע בחוק המקורי, ויש גם מצב בעייתי שהאישה גם תיקרא חד-הורית והיא גם תמשיך לחיות עם בן-זוגה.

איוב קרא: אילו היינו יכולים למצוא פתרון, שחלק מההגדרה היה מחייב שהיא תצא מהבית מייד, זה היה אידיאלי.

תמר גוז'נסקי: לאן היא תצא?

ויקטור כהנא: שהבעל המכה ייצא.

ענת מאור: לא משנה, או שהיא תצא או שהוא ייצא.

ענת מאור: אם היינו יכולים לקראת קריאה שנייה ושלישית למצוא ניסוח שהיא לא חייבת להוכיח מצב שהם חיים בנפרד, אלא שמתן ההטבות יתחיל ברגע שהם לא חיים בנפרד, זה היה טוב מאד.

ענת מאור: אני לא מציעה שבגלל זה נעכב את הצעת החוק לקראת קריאה ראשונה.

ענת מאור: זה ברור לי שכל זמן שבני הזוג חיים יחד, לא נוכל להגדיר את האישה חד-הורית, אבל לא הייתי רוצה שהיא תצטרך להוכיח שהיא כבר יצאה מהבית, בגלל הבעייתיות הכלכלית בתקופת המעבר.

ענת מאור: אני חושבת שקיצור התקופה, לפי המידע שאנחנו מקבלים פה, הוא הכרחי.

ענת מאור: אנחנו כתבנו שישה חודשים.

ענת מאור: לפי המידע שהיה בידי, שישה חודשים באמת היה פרק הזמן המינימלי.

ענת מאור: אני רוצה להסב את תשומת הלב שהחוק הוגש בכנסת ה-14.

ענת מאור: הנחנו אותו מחדש בלי לעשות בדיקה מחודשת, ובאמת ציפי ברקוביץ אמרה דברים נכונים.

ענת מאור: דן אורנשטיין, לאור המידע שהתקבל בישיבה, אנחנו פונים אליכם בבקשה לקצר את התקופה ל-100 ימים.

ענת מאור: זה לא משנה את מהות החוק וזה לא משנה כלכלית, אבל זה יהיה הרבה יותר נכון.

בתיה ארטמן: מדובר ב-700 נשים בשנה.

דן אורנשטיין: אנחנו מוכנים לשקול את זה.

עמיחי כץ: יש פה אי הבנה בסיסית.

עמיחי כץ: לפי הצעת החוק, אישה לא חייבת להיות במעון לנשים מוכות.

עמיחי כץ: היא יכולה להיות בבית של המשפחה, בתנאי שלשכת הסעד תכיר בו כמעון.

עמיחי כץ: מ"מ היו"ר איוב קרא: נכון, וזה עדיין מוגדר כמעון.

עמיחי כץ: אי אפשר לדבר על 700 נשים, כי אף אחד לא יודע מה המספר האמיתי.

בתיה ארטמן: מדובר בערך ב-700 נשים.

בתיה ארטמן: האם אתה רוצה שאביא לך סטטיסטיקה?

עמיחי כץ: אף אחד לא יכול לדעת.

בתיה ארטמן: אתה מדבר על מקומות נוספים ועל ההרחבה.

איוב קרא: אנחנו עוד לא מחוקקים את החוק.

איוב קרא: לפנינו קריאה שנייה ושלישית.

איוב קרא: אז נבוא ונתקן את כל ההשגות.

איוב קרא: אנחנו עוד לא לוקחים מכם את הכסף.

איוב קרא: אנחנו ניקח בעתיד, אבל עדיין לא.

ברכה ארג'ואני: ממה תחיה אישה שבעלה עוזב אותה?

ברכה ארג'ואני: מהאוויר?

עמיחי כץ: מה זה קשור?

עמיחי כץ: את לא מבינה מה שאני אומר.

עמיחי כץ: את לוקחת מעצמך, כי יעלו לך את המסים.

ציפי ברקוביץ: צריך סדר עדיפות אחר של חלוקת המסים.

איוב קרא: אנחנו מסכמים שאנחנו מעלים את החוק לקריאה ראשונה, וברגע שהחוק יעבור – ואני חושב שהוא יעבור – אנחנו נחזור לוועדה לדון בו לקראת קריאה שנייה ושלישית.

איוב קרא: אנחנו נשיב על כל ההשגות שהיו פה, כולל לגבי קיצור התקופה ולגבי דבריה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, וכן לגבי דבריו של נציג משרד האוצר.

איוב קרא: אנחנו רוצים שתהיה משמעות לחוק, ושהוא ייתן מענה לחד-הוריות.

ענת מאור: אני רוצה להוסיף לסיכום שלך, שיש לפנות לממשלה, ואם זה יהיה בהסכמתה, תקוצר התקופה ל-100 ימים, לפני שמעלים את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

איוב קרא: אני דורש שתוך יומיים תגיע לוועדה עלות החוק.

עמיחי כץ: אי אפשר להעריך.

איוב קרא: אתה תכתוב מה שאתה רוצה, ואנחנו נשתמש בזה כפי שאנחנו מוצאים לנכון.

איוב קרא: אני חשבתי שיש הבנה לגבי החוק הזה, כי בסך הכל תוכנו ידוע.

איוב קרא: לפני שנה קיימנו דיון בוועדה לגבי החוק הזה, ועכשיו אתה אומר ששינו את הצעת החוק.

איוב קרא: אני מבקש שתגיעו למשא ומתן, ושכל הגורמים ידברו אחד עם השני, כדי שנגיע פה להסכמה לפני הקריאה השנייה והשלישית.

איוב קרא: נסו להגיע להבנות ולסיכום דברים לפני שאתם מגיעים לוועדה.

איוב קרא: חברי הכנסת, האם זה מקובל עליכם?

יולי יואל אדלשטיין: מקובל מאד.

איוב קרא: תודה, אני נועל את הישיבה.