ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 222, 2000-11-20 11:10

אילן גילאון: אני פותח את הישיבה.

אילן גילאון: הנושא שעל סדר היום: הצעת חוק המקרקעין (תיקון – התאמות לאדם נכה), התש"ס-200 של חבר-הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: אבקש מהנוכחים להציג את עצמם.

אילן גילאון: (הנוכחים מציגים עצמם)

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: במה דברים אמורים?

אילן גילאון: הצעת חוק זו באה לפטור אנשים עם נכויות פיזיות וצרכים מיוחדים, שגרים בבתים ישנים ובתים משותפים, מן הדרישה לקבל את הסכמת בעלי הדירות לביצוע ההתאמות.

אילן גילאון: בהמשך מדובר גם בהנגשה של מבני מגורים פרטיים ובנייה פרטית.

אילן גילאון: עד כה הדברים האלה, כמו התאמות והנגשה לנכים לא מופיעים בחוק, ונכה עם מוגבלויות פיזיות וצרכים מיוחדים, לפי החוק בקשה שלו לבנות רמפה הכי פשוטה, צריכה להיות מאושרת על ידי ועדת המשנה לבנין ערים במקום מגוריו, והוא גם צריך לזכות בתמיכה של לפחות 75% מהדיירים הגרים באותו בנין.

אילן גילאון: לפעמים כל מיני חשבונות בין שכנים נגמרו על הרקע הזה שנכה שביקש להקל על עצמו את הנגישות לבית שלו, באמצעים די פשוטים לכאורה, לא הצליח לעשות זאת משום שהוא לא הצליח לקבל את התמיכה של לפחות 75% של הדיירים הגרים באותו בנין.

אילן גילאון: זאת אומרת, מספיק ששני אנשים בבנין לא סובלים אותו מסיבות כאלה ואחרות, שהוא לא יוכל לעשות התאמות בבנין כדי להנגיש את עצמו לביתו.

אילן גילאון: אני רוצה להזכיר שאני מתייחס פה רק לגורם הפרטי, ולא למוסדות, שגם עליהם צריך לתת את הדעת, והנושא הזה עלה אתמול בישיבה.

אילן גילאון: החוק שאנחנו מדברים בא לשחרר את מעשה ההנגשה עבור הנכה, מהסכמה כללית של הדיירים ולהתלות אותו רק באישורים הטכניים והבטיחותיים של הרשויות המוסמכות לכך.

אילן גילאון: זה עיקרו של החוק, הוא קטן, פשוט צודק ונהיר כשמש.

אילן גילאון: אני מבקש את התייחסותכם, ובעיקר את תמיכתם בחוק.

אילן גילאון: תודה רבה.

שי סומך: אני שמח להודיע שמבחינה עקרונית הממשלה תומכת בחוק.

שי סומך: יחד עם זאת, יש לנו כמה בעיות לגבי הפרטים.

שי סומך: אני חושב שגם ארגון בזכות חושב שצריכים לעבוד על הצעת החוק כמו שאנחנו חושבים, ולגבי דברים אחרים יש מחלוקת.

שי סומך: אני יכול להציג את הבעיה שאנחנו רואים בנוסח הקיים - אני מדגיש, זאת לא התנגדות עקרונית לחוק אלא לפרטים - מאחר ומדובר בנושא של רכוש משותף, בבית משותף, יש שני אינטרסים.

שי סומך: אינטרס אחד הוא האינטרס הקנייני של בעלי הדירות בבית המשותף.

שי סומך: האינטרס האחר הוא אינטרס שלפעמים בעלי דירות בבית משותף מתנגדים מסיבות לא ענייניות לכל מיני שינויים מאוד חשובים ברכוש המשותף, והדבר הזה כבר קיים בחוק המקרקעין, ואנחנו חושבים שהוא צריך להיות קיים גם לגבי התאמות.

שי סומך: אבל השאלה כאן היא, מה האיזון המתאים לגבי כל התאמה והתאמה?

שי סומך: יכול להיות שלפעמים לא צריך איזון וצריך להתייחס רק לנושא ההתאמות.

שי סומך: יכול להיות שבמקום מסויים צריך איזון אחר.

שי סומך: לכן, אנחנו מבקשים שהוועדה תיתן לנו 30 יום כדי שנציגי הממשלה והנציגים של מציע החוק, נשב ונעבור יחד על ההתאמות שנדרשות.

שי סומך: לעבור על התאמה התאמה, ולראות בכל מקום מה האיזון, אם בכלל צריך איזון לגבי ההתאמות, ואז להביא לוועדה נוסח מוסכם על המציעים ועל נציגי הממשלה.

שי סומך: אני חושב שזה גם מוסכם על ארגון בזכות – נטע יכולה לתקן אותי אם אני טועה – יחד עם זה יש כמה דברים שהם לא מוסכמים, ואציג אותם בפני הוועדה.

שי סומך: דבר ראשון, מתי תיעשה העבודה הזאת, לפני הקריאה הראשונה?

שי סומך: אחרי הקריאה הראשונה?

שי סומך: אנחנו חושבים שזה צריך להיות לפני הקריאה הראשונה, משום שהחוק עדיין לא בשל.

שי סומך: דבר שני, האם זה יהיה בתקנות או בחוק?

שי סומך: אנחנו סבורים שזה צריך להיות בחוק, ועמיתה שלי, עליזה קן יכולה להסביר מדוע זה צריך להיות בחוק.

אילן גילאון: מגישי החוקים רוצים להגיע לאיזה שהיא תוצאה סבירה.

אילן גילאון: מה שמעניין אותי בתור איש ציבור, זה להגיע לתוצאה הסופית והעקרונית של החוק הזה, שיהיה כתוב ומנוסח כך שיהיה מוגן בכל ההגנות האפשריות, כדי שאדם נכה לא יעבור את מסכת הביזוי שהוא צריך לעבור, וההחלטה לא תהיה מותלת בהסכמה ובשגיון של מישהו אחר.

אילן גילאון: אני מקווה שבאגודת בזכות חושבים אותו הדבר.

אילן גילאון: אני לא יכול להידרש לתיקונים המשפטיים משום שבהרבה מאוד מקרים זה לא מעלה ולא מוריד מבחינתי.

אילן גילאון: זאת אומרת, אם זה באמצעות חוק או תקנה או פסיקה וכו', בסופו של דבר החוקים באים במקום שקורה איזה שהוא עיוות.

אילן גילאון: אם לא הייתי נתקל בבעיה הזאת, ולא היה קורה שדיירים בבנין מערימים קשיים מן הסוג הזה, וקשיים מסיבות קנטרניות ואחרות, אולי בכלל לא היה צריך חוק כזה.

אילן גילאון: הרי חוקים באים במקום שאנחנו חושבים שיש עוול.

אילן גילאון: כאן יבואו המשפטנים ויגידו מה מגן על הדבר הזה שאני מבקש לקבוע בחוק.

אילן גילאון: אני מברך את הממשלה שהיא תומכת בחוק שלי ושתמשיך כך.

אילן גילאון: עורכת הדין נטע דגן מאגודת בזכות, בבקשה.

נטע דגן: אנחנו כמובן מברכים על הצעת החוק ועל הסכמת הממשלה.

נטע דגן: בעקבות הערת משרד המשפטים קיימנו התייעצות ראשונה עם יועץ נגישות שנתן לנו רשימה ארוכה של התאמות, זאת הרשימה והיא לא סגורה.

נטע דגן: אקרא כמה דוגמאות.

נטע דגן: מדברים על מוגבלות בהליכה או אדם שמתנהל באמצעות כסא גלגלים: צריך להתאים חנייה, להרחיב דרך גישה, להתאים מדרגות, להתקין מאחזי יד, להרחיב פתח - כמובן לא הכל ביחד, אלה האופציות - מעלון, ואנכון, ומעלית, והנמכת תיבות דואר, ושער כניסה.

נטע דגן: לגבי לקויי ראייה: הדגשה באמצעות גוונים ושמירה על מעבר חופשי, ומאחזי יד.

נטע דגן: אני לא רואה איך מצליחים לקבוע בחוק את כל הרשימה הארוכה והמפורטת הזאת שהיא גם לא סגורה.

אילן גילאון: החוק גם לא ביקש לקבוע את הרשימה בחוק.

אילן גילאון: החוק לא מתייחס לעלות המימוש, הוא מתייחס רק לדבר אחד, לחובת השחרור.

נטע דגן: אני לא מדברת על עלות, אני עונה לטענת משרד המשפטים שאומר, בואו נתייחס לכל התאמה והתאמה באופן ספציפי כדי לבדוק האם צריך את הסכמת כל השכנים או לא.

נטע דגן: אני מסכימה שיכול להיות שיש פה התאמות שכן צריך הסכמה של חלק מהשכנים, נניח חמישים אחוז.

נטע דגן: כפתרון, הייתי מציעה סעיף שקובע ששר הפנים רשאי לקבוע בתקנות התאמות שלגביהן צריך הסכמה של, נניח, חמישים אחוז מהשכנים.

נטע דגן: העקרון הוא שלא צריך את הטובות של אף שכן.

נטע דגן: במקרים מסויימים, שר הפנים רשאי לומר, כשמתקינים, אני יודעת מה?

נטע דגן: מעלית, כן צריך הסכמת חמישים אחוז מהשכנים.

נטע דגן: מעלית זו לא דוגמה טובה כי זה מוסדר במקום אחר, אבל לא משנה.

נטע דגן: זה דבר אחד.

נטע דגן: כלומר, הפתרון שלנו הוא פתרון של תקנות, כחריג לכלל.

נטע דגן: לענין הקריאה הראשונה.

נטע דגן: הצעת החוק דחופה, אנחנו מכירים את הבעיות מהשטח, ואנחנו מבקשים לא לעכב את החוק הזה, ולהעביר אותו לקריאה ראשונה, עם הסעיף של התקנות או בלי הסעיף של התקנות.

נטע דגן: בין הקריאה הראשונה לשניה והשלישית, נדון עם משרד המשפטים איך כדאי לעשות את זה בצורה הכי טובה.

נטע דגן: לחלופין, אם ממש מתעקשים לעשות את זה לפני קריאה ראשונה, אז להגביל את זה בלוח זמנים של ימים.

עליזה קן: חוץ מזה שההצעה לא מגדירה למשל, מהו נכה, היא סותרת הסדר קיים לגבי 59(ג) שמדבר על מעליות שהוא גם כלול ברשימת התאמות.

עליזה קן: הבעיה העיקרית של ההצעה שבהינף יד היא מדברת על התאמות "קלות", ואני מדברת מבחינה קניינית בלבד, כמו מעקה למשל, ועל התאמות שמבחינה קניינית יותר משמעותיות, כמו הכשרת מקומות חנייה.

עליזה קן: היא לא מציעה איזונים כגון, היתר בנייה.

עליזה קן: יכול להיות שחלק מההתאמות האלה – ואני מבקשת לציין שעדיין לא קיבלנו את הרשימה של ההתאמות, אנחנו חיים מכוח הצעת החוק עצמה שמדברת על רבות - בוודאי ידרשו, למשל, היתר בניה.

עליזה קן: בעוד שההצעה כרגע לא דורשת אפילו את זה.

עליזה קן: לכן, בהתייעצות ובתיאום מלא עם הממונה על המירשם - למרות שכאמור, אנחנו תלויים בקבלת רשימת ההתאמות - אנחנו מסכימים לסיים את העבודה בפרק זמן קצוב של 30 יום.

אילן גילאון: מה המשמעות שלכם של קריאה ראשונה.

אילן גילאון: חוק בקריאה ראשונה איננו חוק ואיננו כלום.

אילן גילאון: חוקים כאלה, אם יש דחיפות, בטח בנושאים כאלה, הייתי מעלה אותם כלשונם לקריאה ראשונה.

אילן גילאון: במצב הפוליטי בו אנחנו נתונים, ברור שאנחנו רוצים שתהיה לחוק הזה רציפות.

אילן גילאון: מציע החוק מתחייב לקבל את התקנות בהסכמה.

אילן גילאון: אפשר לקחת כל חוק ולנסות לראות למה חסרים בו כל החוקים בעולם, ולהתייחס לדברים שאינם בו, כי יש חוקים אחרים שמשלימים את החוק הזה, אבל לא יכולים להיכנס הנה.

אילן גילאון: כאן התיקון הוא בדבר אחד, לפתור אותנו מבעיות ההסכמות, ולא נרחיב את הדיבור בנושא של התיקונים.

אילן גילאון: אנחנו רוצים לתת למאה אחוז אפשרויות את מאה אחוז התשובות, אבל אנחנו לא יכולים, כי יש דברים בלתי סבירים, ואז נוצרים שיפוצים ותיקונים חדשים.

אילן גילאון: המקרה הזה לקוח מהחיים היום-יומיים ולא ממקום אחר.

אילן גילאון: לכן, אני לא מבין למה אנחנו נדרשים לחוק הזה בהצלבה לחוקים אחרים שאינם קיימים.

אילן גילאון: למשל, הנגשה לבתים חדשים.

אילן גילאון: הרי ברגע שהנגשה כזאת תהיה לבתים חדשים, אנחנו בכלל לא נזדקק לחוק הזה.

אילן גילאון: מה מפריע לך בדיוק לגבי קריאה ראשונה?

אילן גילאון: אני מקבל כל מה שאת אומרת, אבל יש תאריכים, יש תהליכים, ולפעמים, תאריכים קובעים את התהליכים.

אילן גילאון: עליזה קן: ללא ספק, אבל חוץ מזה שכרגע ההצעה לא בשלה מבחינת הגדרות, ומבחינת יחס לסעיפים אחרים באותו חוק, היא עלולה ליצור אי-בהירות ביישומו של הסעיף המוצע.

אילן גילאון: מה זה התאמה?

אילן גילאון: מה זה התאמה לרבות?

אילן גילאון: זה נכה?

אילן גילאון: מה זה שימוש סביר של בעלי דירות?

אילן גילאון: אלה איזונים מאוד מעורפלים שאנחנו, דווקא בגלל התמיכה ברעיון עצמו, רוצים להביא לחוק שיהיה בו תוכן ושיהיה ניתן ליישם אותו בלי ויכוחים מיותרים על הגדרות, על מהויות ודברים כאלה.

אילן גילאון: כמה זמן זה יקח?

עליזה קן: 30 יום.

אילן גילאון: אשר לוי, נציג האגודה לתרבות הדיור, בבקשה.

אשר לוי: קודם כל מטעם האגודה עצמה, אנחנו נותנים מענקים.

אשר לוי: אנחנו נותנים עדיפויות להתאמות לנכים, ואנחנו בעד לתת מכסימום אפשרויות ושוויון זכויות לנכה.

אשר לוי: אבל, אסור לנו לשכוח שהרכוש המשותף שייך לכל פרט, כולל הנכה שגר שם, וכל הפרטים האלה ביחד בעלויות של הרכוש המשותף.

אשר לוי: אני רואה שגם משרד המשפטים וגם האחרים פה בעד החוק.

אשר לוי: גם אנחנו בעד החוק, אבל צריך למצוא את האיזונים כדי לפגוע במינימום האפשרי בבעלי הרכוש המשותף האחרים, ולא בצורה גורפת, לדחות כל התנגדויות, לא לשמוע שכנים או לא להתייחס לבעיות ספציפיות.

אשר לוי: נניח שנכה ירצה לעשות פעולה מסוימת שעולה לו שקל, אבל אם הוא יעשה את זה בצורה אחרת היא תעלה לו עשרה שקלים, ותהיה פחות פגיעה ברכוש המשותף?

אשר לוי: צריך תמיד לראות איפה האיזונים באותן פעולות שמבקשים לעשות.

אשר לוי: אנחנו כמובן רוצים לעזור, אבל צריך גם לראות את האיזון הנכון.

אשר לוי: אנחנו בעד העקרון אבל שזה יהיה בצורה מתואמת.

אילן גילאון: רבותי, הצעת החוק לא באה להעמיס את הנכים על הדיירים, לא זאת הכוונה.

אילן גילאון: החוק בא בגלל מקרים שבמפגיע ובמזיד פגעו באדם הנכה, והדבר הזה לא יכול להתקיים.

אילן גילאון: מערכת האיזונים קיימת בכמה רמות, והיא גם תגיע לפרקה אחרי שתגמרו את העבודה בתום 30 יום.

אילן גילאון: ואני רוצה ש-30 יום יהיו חודש.

אילן גילאון: אני רוצה שתדעו, אנשים, בגלל סיבות קנטרניות, קטנוניות, המאיסו את חייהם של אנשים מוכי גורל.

אילן גילאון: בענין הזה, אני אומר, קודם כל, יש מספר מנגנונים.

אילן גילאון: יש כאן את שר הפנים.

אילן גילאון: יש, אני חושב, את הוועדה לבנין ערים שצריכה לאשר כל בלטה שאנחנו מניחים בכל מקום, מהסיבות האסתטיות, הבטיחותיות והכל.

אילן גילאון: זאת אומרת שבסך הכל, היום ניתן לפתור את כל הבעיות האלה בצורה שלעולם לא תפגע באחד מן הדיירים, זולת אותה הסכמה שהיא הסכמה שבמזיד.

אילן גילאון: עורכת-הדין אורית לב-שדה ממשרד האוצר, בבקשה.

אילן גילאון: אורית לב-שדה: בהמשך לדברים שלך, רציתי לדעת מה היחס של הצעת החוק הזאת למוסדות התכנון?

אילן גילאון: זאת אומרת, יש פה הצורך - - - בהסכמת הדיירים, משמעו?

אילן גילאון: כל שאר האילוצים קיימים, הדבר היחיד שהחוק הזה פותר זה הסכמת הדיירים.

עליזה קן: לא הייתי אומרת את זה בפסקנות שכזאת, משום שבכל הנושאים האחרים, ואקח רק את התקנת מעליות, התנאי להתקנה זה קבלת היתר בנייה.

עליזה קן: חוק המקרקעין מדבר מבחינת ההסדר הקנייני, מתנה מפורשות באותם מקרים שבהם המחוקק, בחוק המקרקעין, רוצה שהעבודה תתבצע בכפוף לקבלת היתר בנייה, אז זה כתוב מפורשות.

עליזה קן: ופה, לכאורה, אפשר, מבחינה קניינית לבצע התאמה בלי לבקש היתר בנייה, וזה גורם נוסף לסכסוכים בין שכנים.

אילן גילאון: אני חושב שזה ממש פירוש גורף, איך אפשר לפרש כך את הדברים?

אילן גילאון: זה כאילו להגיד ששחקן כדורגל אולי הוא לא בן אדם.

עליזה קן: אני מסכימה אבל זאת ההצעה.

אילן גילאון: אז יש לנו כאן חותמות מגומי שבאחת כתוב הכל בהסכמת שר האוצר.

אילן גילאון: השניה, שלא סותר חוקים אחרים, תכניסי גם אותם, כדי שזה יהיה מושלם.

אילן גילאון: לא ראיתי צורך בדבר כזה, מן הגורע אתה למד את מה שישנו.

אורית לב-שדה: דבר שני שרציתי לברר לגבי ההתאמות.

אורית לב-שדה: אני מבינה שהצעת החוק עוסקת בהתאמה של רכוש משותף.

אורית לב-שדה: בסעיף ההתאמות, לדוגמה, יש הכשרת מקומות חנייה.

אורית לב-שדה: עכשיו, מקום חנייה שבבעלותו של אותו נכה או של אדם שגר איתו?

אורית לב-שדה: אני לא חושבת שהיתה פה כוונה להכשיר חניונים או משהו כזה.

אילן גילאון: לא.

אורית לב-שדה: אז זה משהו שצריך לבדוק.

אורית לב-שדה: כי אם זה מקום חנייה שרשום בטאבו, במינהל או בכל מקום אחר, של אותו נכה, אז הוא לא צריך את ההסכמה של הדיירים האחרים.

אורית לב-שדה: ואם זה לא, אז למה זה נמצא פה ברשימה?

אורית לב-שדה: עליזה קן: זה רק מחזק את הצורך בפירוט של רשימת ההתאמות.

אילן גילאון: על פי תקנות התעבורה, אין דבר כזה חנייה פרטית.

אילן גילאון: אסור לסגור חנייה פרטית, בכלל.

אילן גילאון: מי שמקצה את המקומות המסומנים לנכים זאת הרשות, זה לא דיירי הבנין, אסור להם גם לעשות, ואין דבר כזה.

אילן גילאון: כל המקומות האלה שאנחנו רואים את המחסומים, הם מקומות - - -

אורית לב-שדה: האם חלק מרכוש משותף, הכוונה להכשיר אותו כדי שיהיו מספר מקומות לנכים?

אורית לב-שדה: לאורחים שמיועדים להיות הנכים?

אורית לב-שדה: אז זה בעצם לא מיועד פה לבעל דירה, אם כך זה לא בעל דירה או אדם שגר איתו אלא ליד כל בנין, הכוונה של מציע החוק, שליד כל בנין יהיו מספר חניות לנכים?

אילן גילאון: לא לגבי הבתים הישנים.

אילן גילאון: החוק הזה מתייחס רק לבתים - - -

נטע דגן: בבית שבו גר אדם עם מוגבלות, וזה כתוב בחוק.

נטע דגן: למשל, אם יש מספר מקומות חנייה, אדם עם מוגבלות יקבל את החנייה הקרובה ביותר.

נטע דגן: בנין שיש בו חניות לא מוסדרות, זאת אומרת, לא בבעלות של דייר זה או אחר - - -

אילן גילאון: אם יש דייר נכה בבנין - - -.

אילן גילאון: במקביל לזה הנחנו על שולחן הכנסת את האח של החוק הזה שמתייחס למבנים עתידיים שבו כבר אין צורך, משום שהמבנים העתידיים, מראש, צריכים להביא בחשבון את הענין של הנגישות לנכים, כולל שיריון מקום חנייה, לא לגבי מיבנים שלא ניבנו עד תחולת החוק הזה.

דוד פילזר: שמי דוד פילזר, נציג ממשרד הפנים.

דוד פילזר: אני רוצה לומר לכם שהחוק הזה יחייב תיקונים בחוקים אחרים, בפרט בתקנות מכוח חוק התכנון והבנייה שמתייחסות גם לשאלה, מי זכאי להוציא היתר על בעל הזכות בנכס?

דוד פילזר: והוא מפרט שזה בבית משותף.

דוד פילזר: כל בעלי הדירות בבית משותף או נציגות הבית המשותף.

דוד פילזר: אני מודיע שמשרד הפנים יהיה מוכן לתקן בהתאם למה שיתקבל פה.

אילן גילאון: יש רק התיקון הזה שמתייחס להסכמת הדיירים.

דוד פילזר: יש עוד נושאים של תקנות שגם ראויים לבדיקה, כמו, תקנות בענין הצמדת מקומות חנייה, שגם יהיה ראוי לראות אם הן מושפעות מתיקון החוק הזה.

דוד פילזר: אהרון זבורוף: שמי אהרון זבורוף, נציג משרד השיכון.

דוד פילזר: בקשר להצמדת חניות, לפי מה שהבנתי מהשיחה כאן במידה ומגיע אדם נכה לבנין, אתם רוצים שהחנייה הקרובה ביותר לכניסה תהיה שלו?

נטע דגן: לא, זה לא לנכה זה לבעל הדירה,

אילן גילאון: לנכה שגר באותו בנין.

אהרון זבורוף: יכול להיות מצב שבו החניות באמת מוצמדות לבעלי הדירות השונות, לאחר כמה שנים עובר לגור בבנין נכה, הוא לא יכול לקבל את החנייה ששייכת לדירה אחרת.

נטע דגן: כמו שהוא לא יכול להפקיע דירה של מישהו אחר.

נטע דגן: אם לך יש דירה מותאמת, ואני קונה את הדירה בקומה הרביעית, אני לא יכולה להכריח אותך להחליף דירות, כשיש זכות קניית דירה בטאבו, אני לא יכולה להכריח אותך.

אילן גילאון: החוק לא מחייב, עד שלא מגיע נכה, גם לא מחייב שום התאמה.

אילן גילאון: החוק הזה לא מתייחס באופן עיוור לכל בנין קיים אלא לבנין שבו יש צורך.

אילן גילאון: לכן, מה שחל על הרמפה או על ההתאמה של הידיות או של - - -

אהרון זבורוף: מה שהגדרתם קודם זה שהנכה תמיד יקבל זכות עדיפה לקבלת חנייה, עדיפה מבחינתו.

אהרון זבורוף: יכול להיות מצב נתון שהחנייה שהוא מקבל היא חנייה נחותה.

אהרון זבורוף: צריך להבהיר - - -

אילן גילאון: אם היא חניה נחותה, היא לא עדיפה מבחינתו.

אהרון זבורוף: נכון, אבל אם הוא רוכש דירה עם חנייה נחותה הוא לא יוכל לבוא בדרישה להחליף חנייה.

אילן גילאון: נכון, זאת נקודה שלא חשבתי עליה, מצב שבו החנייה רשומה על של הדייר.

אילן גילאון: אני לא חושב שאפשר לעשות את זה, כמו שאני לא יכול שנגישות לדלת של הדייר בקומה שלישית, תהיה נגישות לנכה.

אילן גילאון: אני צריך לדאוג לכך שנכה יוכל להגיע לדירתו .

אילן גילאון: נטע דגן: סליחה, פתאום אני תופשת, כל ההצעה הזאת מדברת רק על רכוש משותף, שאם החנייה צמודה זה בכלל מחוץ לענין - - -

אילן גילאון: נטע, ראיתי הרבה מאוד רכוש משותף שהפך לרכוש פרטי, יש תהליכים כאלה בעיקר בחניות, אנשים שהם לא נכים לגמרי ושהחנייה לא רשומה על שמם.

נטע דגן: שתי הערות אחרונות.

נטע דגן: קודם כל, אני רוצה להזכיר לוועדה שבמקביל להצעת החוק הזאת, להגיש הצעת חוק תואמת, אבל אחרת, אני מדברת על הצעת חוק התכנון והבנייה שמדברת גם על היתרים לביצוע התאמות, וזה איפה שהוא בדרך, בהצעת חוק של חבר-הכנסת גילאון, מוועדת הפנים לוועדת העבודה.

שירלי אברמי: לא פנים, אנחנו ביקשנו שזה יעבור אלינו, אבל הם עוד לא הגיעו להחלטה.

נטע דגן: אזכדאי לזרז גם את זה במקביל.

נטע דגן: הדבר השני הוא באמת לענין השלושים יום.

נטע דגן: אני מבקשת מהוועדה לקבוע כבר ישיבה, ואולי לא בעוד שלושים יום, כיוון שאנחנו מגיעים לסוף דצמבר.

אילן גילאון: מבחינתי, תשבו ותגמרו את זה עכשיו, ותבואו לכאן עם הצעה מוסכמת על כולכם, והוועדה רק תאשר אותה, היא לא תועמד שוב לדיון בוועדה.

אילן גילאון: זאת הפשרה שלי אתכם על הנושא של קריאה ראשונה, ואתם מתפשרים איתי על זה שאתם מסיימים את ניסוח הצעת החוק תוך שלושים יום.

אילן גילאון: אני חוזר, אתם תבואו לכאן, תקריאו את ההצעה בניסוח שתגיעו אליו בהסכמה, והיא תאושר לקריאה ראשונה, לא יתקיים דיון נוסף בהצעת החוק.

אילן גילאון: עליזה קו: ובקשה שרשימת ההתאמות תועבר אלינו בהקדם האפשרי.

אילן גילאון: אני לא יודע כלום, הישיבה הבאה תתקיים ב-19 בדצמבר.

אילן גילאון: תביאו את הנוסח המתוקן, איש לא מתווכח עם איש, כלום.

אילן גילאון: זה ממש טכס.

אילן גילאון: באים, מניחים, אומרים, מי בעד, והצעת החוק תועבר למליאת הכנסת לקריאה ראשונה.

שי סומך: יכול להיות שיהיה תסריט שתהיה איזה שהיא הסכמה, ואז יוחלט שנביא אותה לוועדה כדי שתכריע בה.

אילן גילאון: בסדר, אבל לא יאוחר משלושים יום.

אילן גילאון: שירלי תקבע את המועד הסופי ותודיע לכם.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.