ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 140, 2000-06-06 12:45

דוד טל: אני מבקש שתפרט יותר לגבי מערכת החינוך.

אברהם דבורי: בגילים שבין אפס עד 18 יש כ-3,000 ילדים ונוער.

אברהם דבורי: יש חמישה בתי ספר – שלושה יסודיים ושניים על יסודיים – ו-20 גני ילדים.

אברהם דבורי: חלק מהם נמצאים בקיבוצים וחלק במושבים.

אברהם דבורי: לעיתים על כל שניים או שלושה מושבים יש גן אחד.

אברהם דבורי: בקיבוצים יש בדרך כלל גן אחד או שניים בכל קיבוץ.

אברהם דבורי: לעיתים יש תנועה בין הגנים.

אברהם דבורי: אנחנו מחויבים באזורי רישום ולכן הגנים המושביים הם יותר גנים של המועצה והגנים בקיבוצים הם רשות עצמאית.

דוד טל: כך גם בבתי הספר?

אברהם דבורי: זה נכון גם בבתי הספר, אלא אם יש אישור בוועדות השמה, שמאפשרים להעביר תלמידים.

אברהם דבורי: זה מצב היסטורי שקיים כל השנים במועצה.

דוד טל: תמיד אפשר לתקן או לשפר את זה.

דוד טל: אני לא מעביר ביקורת, אלא מבקש לדעת אם יש אינטגרציה בין המגזרים.

אברהם דבורי: המבנה הסקטוריאלי של המועצה נבנה כך לפני 50 שנה ומלווה אותנו עד היום.

אברהם דבורי: היום אנחנו מאוד משתדלים לשבור את המבנה הזה ומנסים לאחד מערכות.

אברהם דבורי: בהרבה מאוד דברים אנחנו מצליחים לעשות את זה, כמו במרכז היום לקשיש, כפי שנוכחתם לראות בסיור.

אברהם דבורי: בעבר גם השירות הזה היה נפרד.

אברהם דבורי: במבנה הזה שאנו יושבים בו עתה מתקיימות עוד הרבה מאוד פעילויות משותפות.

אברהם דבורי: יש הרבה חוגים משותפים לילדים ונוער.

אברהם דבורי: אתמול למשל היתה תחרות במחוז הדרום של יזמים צעירים, והמשתתפים מהמועצה שלנו – קבוצות משותפות למושבים וקיבוצים - זכו במקום הראשון בפעם הרביעית ברציפות.

אברהם דבורי: יש החלטה עקרונית לאחד את בתי הספר העל יסודיים לבית ספר אחד גדול יותר, עם אופציות יותר גדולות.

אברהם דבורי: זה תהליך שדורש בינוי ודורש הכנת תוכנית איחוד, אבל הוא ייעשה.

אברהם דבורי: בתי הספר היסודיים נערכים ללמידה משותפת בתחומים מסוימים, כי אם מאחדים את בתי הספר העל יסודיים, צריך להגיע בכל בתי הספר היסודיים לאותו קו, כי אי אפשר יהיה ללמד אותם יחד בתיכון, כשהמערכות היסודיות רחוקות אחת מהשנייה.

אברהם דבורי: לכן יש שיתוף פעולה מלא בין שלושת בתי הספר היסודיים לגבי תכנים ולמידה בנושאים מסוימים.

אברהם דבורי: לגבי גני הילדים, מבחינת מדיניות זה לא תמיד מסתייע.

אברהם דבורי: היינו מאוד שמחים אם היינו יכולים לבנות מערכת גנים עם מיפוי על פי הצרכים ולא על פי הסקטורים.

דוד טל: כמה תלמידים בני קיבוץ זוכים לתעודת בגרות וכמה תלמידים מהמושבים זוכים לה?

אברהם דבורי: אין לי סטטיסטיקה נפרדת.

אברהם דבורי: באופן כללי אנחנו מגיעים ל-58% הצלחה בבחינות הבגרות, מכלל המחזור.

אברהם דבורי: לא מדובר באחוז מכלל הלומדים, אלא מכלל המחזור.

דוד טל: אין לכם נתונים נפרדים?

אברהם דבורי: אין הבדלים בין שני הסקטורים.

אברהם דבורי: 58% הצלחה זה שיעור מאוד גבוה.

דוד טל: זה מעל הממוצע הארצי.

אברהם דבורי: במועצות האזוריות זה בדרך כלל יותר גבוה מאשר בערים.

אייל טל: אצלנו כולם לומדים.

אייל טל: אין מושג כזה שיש בני נוער שלא לומדים בכלל.

אברהם דבורי: יש מקומות קשים כמו ירוחם, נתיבות ומקומות אחרים, שמציינים את מספר הניגשים לבגרות ומתוכם מציינים את אלה שעברו.

אברהם דבורי: זה לא אומר כלום, כי יכולים לגשת שבעה או שמונה ילדים ממחזור של 200 תלמידים.

אברהם דבורי: אני מדבר על 58% ממחזור של 150 תלמידים בשני בתי הספר יחד.

אברהם דבורי: זה מאוד משמעותי, כי כל הילדים נמצאים במסגרות חינוכיות.

אברהם דבורי: הבעיה הקשה ביותר שאתם צריכים לראות לנגד עיניכם היא המיקום שלנו.

אברהם דבורי: בגבול המערבי שלנו אנחנו נמצאים מול רצועת עזה.

אברהם דבורי: ברצועה יש מיליון תושבים בשטח של 310 אלף דונם.

אברהם דבורי: אצלנו יש 11 אלף תושבים על 760 אלף דונם.

אברהם דבורי: היחס הזה בין האוכלוסיות משני צדי קו התפר לא קיים בשום מקום.

אברהם דבורי: המדינה חייבת להשקיע בעניין הזה מחשבה מאוד רצינית.

אברהם דבורי: יש פה סיכון גדול מאוד ויש פה סיכוי גדול מאוד.

אברהם דבורי: הסיכון הוא שבמצב של שלום, עם גבולות פתוחים, יכולים להיכנס אנשי עסקים ובעסקאות כאלה ואחרות להשתלט על שטחים נרחבים באזורים שלנו, כי הקרקע אצלם מאוד יקרה ומבחינה עסקית יכול להיות שתהיה תופעה כזאת.

אברהם דבורי: הסיכוי – יש מיליון תושבים ברצועה שאפשר לייצר עבורם ואפשר לעשות איתם שותפויות כלכליות כאלה ואחרות.

אברהם דבורי: אם לא נדע למצות את הסיכוי והאזור הזה ייחלש, אני רואה סכנה גדולה לעתיד הנגב בכלל ובמצב של שלום בפרט.

יאיר פרץ: מה קורה היום?

אברהם דבורי: אנחנו עושים מאמצים כדי לתגבר את מספר התושבים.

אברהם דבורי: מ-1998 יש תהליך של עלייה במספר התושבים, אומנם תהליך איטי, אבל הוא קיים.

אברהם דבורי: עד 1998 היה תהליך של הגירה שלילית.

אברהם דבורי: כלומר, יש איזשהו אור.

אברהם דבורי: אנחנו מנסים לנצל את קו התפר, כדי לפתח כמה רעיונות לשותפויות שלנו עם הרשות הפלסטינית בנושאים שאנחנו חושבים שלהם ולנו יש עניין משותף.

אברהם דבורי: יש חמישה פרוייקטים שאנחנו מטפלים בהם בשוטף ומאוד מקווים שיתחילו גם להגיע לשלבי ביצוע.

אברהם דבורי: הכל תלוי במצב הרוח של השלום בינינו.

אברהם דבורי: לנו ברור שאם יהיה שלום פתוח, אנחנו נשמח מאוד ששדה התעופה בדהנייה, שהוא שדה תעופה בינלאומי, ייפתח להטסת מטענים ונוסעים.

אברהם דבורי: במצב של שלום פתוח יש תחזית שתוך שלוש-ארבע שנים, בהפרש לא גדול בעלויות הטיסה, יכולים לטוס כמיליון נוסעים שיעברו באזור שלנו.

אברהם דבורי: לגבי הטסת מטענים דרך דהנייה - בהנחות של 10 עד 20%, זה ישפר לאין ערוך את המבנה העסקי של ענפי החקלאות, שעוברים לייצוא דרך האוויר, בעיקר פרחים.

דוד טל: כמה עובדים מעזה מועסקים במועצה אזורית אשכול?

אברהם דבורי: רוב העובדים הזרים שיש אצלנו, כ-1,500, הם תאילנדים.

אברהם דבורי: אם יהיו יותר עובדים תאילנדיים, החקלאים פה ישמחו.

אברהם דבורי: יש מעט עובדים מהרצועה, כי יש מגבלות על מעברם.

אברהם דבורי: אני מניח שמעבר "סופה", שהוא מעבר משני לעובדים, עד 6,500 עובדים, ינוצל יותר ככל שהשלום והיחסים יתפתחו.

אברהם דבורי: יש בהחלט פוטנציאל גדול יותר להעסקת עובדים מהרצועה.

אייל טל: בפועל יש כמה מאות פועלים מהרצועה לעומת 3,000 או 4,000 עובדים לפני עידן התאילנדים.

אייל טל: כתוצאה מהתהליך הזה, התאילנדים עובדים בממוצע יום וחצי ולכן כמות העובדים הפלסטינים ירדה דרמטית.

אייל טל: צריך בעיקר את העובדים הפלסטינים בעונות הקטיף.

אברהם דבורי: כיוון שהאזור הזה יצרני מאוד, אנחנו מעסיקים הרבה עובדים מחוץ לאזור.

אברהם דבורי: אנחנו אחד המעסיקים הגדולים של אופקים.

אברהם דבורי: אני מתכוון לחקלאים ולמפעלי התעשייה באזור.

אברהם דבורי: אנחנו מגלגלים מספר פרוייקטים: 1.

אברהם דבורי: דהנייה – זה דבר שמאוד מעניין אותנו ואנחנו רוצים שאתם תהיו בעד פתיחת דהנייה להטסת מטענים ישראלים; 2.

אברהם דבורי: גן תעשייה של סטף ורטהיימר עם קבוצת דנקנר והרשות הפלסטינית; 3.

אברהם דבורי: מעבר "סופה" – מעבר ייחודי לאגרגטים .

אברהם דבורי: אנחנו מוציאים להם אגרגטים בכ-400 משאיות כל יום.

אברהם דבורי: אנחנו רוצים לעשות את זה באמצעות מסועים ולפנות את השטח של המעבר לאזור מסחר ולכל מה שייבנה שם כמו בכל נמל תעופה בינלאומי – מחסני ערובה, סדנאות, בתי קירור וכד'; 3.

אברהם דבורי: מתוכנן בית חולים באזור כיסופים בשיתוף פעולה עם הרשות.

אברהם דבורי: בשלב הראשון זה יהיה בית חולים ליולדות ורפואת עיניים; 4.

אברהם דבורי: בצפון האזור שלנו מתוכננת דרך תיירות בינלאומית, על ציר דרך הבשמים ההיסטורי, שאצלנו זה עובר בציר נחל הבשור.

אברהם דבורי: הדרך הזאת אמורה לקשר בין פטרה לנמל עזה.

יהודה נתן: במקום הצגת הפיילוט, שהוא דבר מעניין בפני עצמו, אני אתרכז בסוגיות האקטואליות, שמבחינת חקיקה וחברי הכנסת חשוב שהן תעלנה לסדר היום.

יהודה נתן: שירותי הרווחה במועצה אזורית אשכול השתנו בצורה דרמטית בשלוש השנים האחרונות, בעקבות הקמת המרכז הזה שאנחנו נמצאים בו עתה, שהיה במימון מלא של משרד העבודה והרווחה – כ-400 אלף שקלים שהשר אלי ישי החליט לתת.

יהודה נתן: תוך חודשים ספורים מאז שהשר שמע את הרעיון וקיבל את התוכנית, נכנסנו לעבודה ופתחנו את המרכז.

יהודה נתן: במרכז הזה נמצאים בטיפול כמאה יחידות טיפול לשבוע, בסוגים שונים של טיפולים – טיפולים זוגיים, טיפולים פרטניים וטיפולים משפחתיים.

יהודה נתן: יש לנו זואו-תרפיסט שעובד באמצעות בעלי חיים.

יהודה נתן: יש לנו קבוצות עבודה של משפחות במשבר על פי נושאים שונים.

יהודה נתן: המרכז הזה הוא מרכז ליצירת ידע ולהמצאת שיטות טיפול ושיטות התערבות.

יהודה נתן: אחד הדברים שמאוד מטריד אותנו היום הוא קיצוץ בתקנים.

יהודה נתן: בחודש ספטמבר האחרון קיצצו לנו 75% תקן ולפני שבוע קיבלנו הודעה על קיצוץ של 0.89% תקן.

יהודה נתן: היה רצון להיטיב איתנו ולאפשר לנו לעבוד על פי הצרכים, כדי לראות איך אפשר לצמצם את מימדי הרווחה בארץ, אבל מכל תקציבי הפעולה הענקיים נשאר לנו תקציב של 40 אלף שקלים, מלבד התקציב למועדונית.

יהודה נתן: אני מציין בפניכם את עובדת קיצוץ התקן והקיצוץ התקציבי בפעולות, כי בשנה וחצי האחרונות ביקרו במרכז הזה 22 רשויות ויש לנו אפילו הזמנות ממשלחות מחוץ לארץ שרוצות לבקר אצלנו ולראות מה אנחנו ממציאים פה, ולמה לפני שנתיים ויותר היו פה למעלה מ-18 משפחות בשנה שהיו מגיעות לבית משפט ואילו בשנתיים האחרונות מגיעות רק שתי משפחות לבית משפט.

יהודה נתן: רוצים גם לראות איך קורה שילדים שהיו מוצאים בעבר מהבית משולבים היום בקהילה.

יהודה נתן: אני מבין שיש בעיה כלכלית, אך אני מציג בפניכם את המצוקה, מתוך דאגה שמשהו מאוד מיוחד ילך לאיבוד.

איציק אלישר: לפרוייקט ילדים בסיכון נתן משרד העבודה, מלבד 400 אלף שקל, גם 560 אלף שקל להחזקת 3.5 עובדים סוציאליים.

איציק אלישר: זה לא דבר של מה בכך.

איציק אלישר: כמו כן מועברים לתוכנית המועדונית 148 אלף שקל ולפרוייקט "קדימה" 25 אלף שקל.

איציק אלישר: תוכנית "קדימה" היא תוכנית חדשנית לאיתור ומניעה של ילדים במשפחות עם סיכון גבוה.

איציק אלישר: רק לילדים בסיכון המשרד נתן בשנה זו 788 אלף שקלים.

איציק אלישר: זה אולי לא סכום הכי גבוה, אבל הוא בהחלט סכום מכובד יחסית לשנה הקודמת.

יאיר פרץ: בשנה שעברה הם קיבלו יותר.

איציק אלישר: בשנה שעברה היה כיסוי כל הגירעונות בכל הסעיפים שקשורים לזה.

איציק אלישר: אין כרגע מה להוסיף, כי מבחינה תקציבית הם עומדים במה שמוקצה לארבעת החודשים הבאים.

איציק אלישר: לגבי ילדים אני לא חוסך ובכל מקום שאני יכול לתת, אני נותן.

איציק אלישר: אני משתדל לא לקפח אף רשות.

איציק אלישר: להזכירכם, אנחנו אחראים על 60 רשויות, שבהן נכללות ערים מאוד בעייתיות.

איציק אלישר: אנחנו חייבים לחזק את רשויות כמו דימונה, ירוחם, מצפה רמון ועוד, ואת הבדואים שאומנם נתנו להם, אבל צריך לתת להם הרבה יותר.

איציק אלישר: יחסית לגודל האוכלוסיה והבעיות, נתנו בצורה סבירה.

איציק אלישר: אם היה לנו תקציב היינו שמחים מאוד לפתוח עוד מועדוניות לגיל הרך.

איציק אלישר: רק במחוז ירושלים הגשנו בקשה לעוד 52 מועדוניות לילדים מסוגים שונים.

יהודה נתן: הפרוייקט המדהים שמתקיים פה הוא פרוייקט יקר.

יהודה נתן: לעשות עבודה טובה, להמציא וליצור רווחה ולא מצוקה, זה דבר יקר.

יהודה נתן: זכינו לעשות את הפרוייקט תוך שיתוף פעולה ועבודה משותפת עם משרד העבודה והרווחה.

יהודה נתן: נכון להיום, שני קיצוצים תוך חצי שנה של 75% תקן ועוד 0.89% משרה, זה הרבה מאוד.

יהודה נתן: לכל מה שקורה פה במרכז הזה נותנים תקציב של 40 אלף שקל ברוטו.

יהודה נתן: כל המפעל הזה לא יוכל לחיות עוד חצי שנה, אם לא תהיה חשיבה מחודשת בנושא.

יהודה נתן: מבחינת הנוסחאות משרד העבודה צודק, אבל אנחנו לא מתקיימים מנוסחאות, כי יש מישהו שצריך להמציא ולייצר יידע.

יהודה נתן: צריך גם לנסות תוכניות, כדי לדעת אם זה עובד או לא עובד.

יהודה נתן: עובדה ש-22 רשויות ביקרו בשנה האחרונה במרכז והם מעתיקים חלק גדול מהעבודה שלנו פה.

איציק אלישר: המרכז הזה פועל מבחינה מקצועית בצורה יוצאת מן הכלל ובהחלט משיג את המטרות.

איציק אלישר: אגב כך זה גורם לפחות הוצאת ילדים מהבית.

איציק אלישר: קוצצו 14 תקנים בעוד לשכות במחוז ירושלים והדרום, כיוון שאלה לשכות שחרגו מהמותר לגבי מספר התקנים.

איציק אלישר: אם יש צורך להוסיף עוד כ-20 אלף שקל, אני אוכל להוסיף.

יהודה נתן: הכוונה שלי היא לא 10 או 20 אלף שקל, אלא המדיניות.

יהודה נתן: אם קיים פה משהו מיוחד צריך לטפח אותו וצריך לנסות לאפשר למקומות כאלה לפרוח, כי מפה תצא רווחה ולא יותר מצוקה.

יהודה נתן: אני רוצה להעלות בפניכם ארבע נקודות מבחינת מחלקת הרווחה, שהן מאוד בעייתיות וצריך להתייחס אליהן: 1.

יהודה נתן: הסעת מוגבלים לעבודה מוגנת.

יהודה נתן: אין לנו במועצה הרבה מאוד מוגבלים שאנחנו צריכים להסיע למקומות מוגנים.

יהודה נתן: משרד העבודה והרווחה השקיע הרבה מאוד כסף בפיתוח מרכז תעסוקתי מאוד יפה בעזתה.

יהודה נתן: כדי להגיע מפה לעזתה זה עולה 5,000 שקל לחודש עבור הסעת ארבעה אנשים.

יהודה נתן: ארבעת המוגבלים האלה, שהם מוגבלים די קשים, הם אנשים מבוגרים שלא עושים כלום, כי אין סעיף תקציבי להסעות עבורם מהמועצה האזורית אשכול לעזתה, שם הם יוכלו לקבל תוכנית תעסוקה משמונה בבוקר עד שעות אחר הצהרים.

יהודה נתן: אתם צריכים לזכור שהם נמצאים ביישובים נידחים, שאין בהם שום פעילות ואין להם לאן ללכת.

יהודה נתן: אין אפילו מרכז מסחרי ללכת אליו, אין אפילו בנק בכל האזור – ומי שרוצה להוציא כסף צריך לנסוע לאופקים, באר שבע או אשקלון.

יהודה נתן: 2.

יהודה נתן: מטפלי בית לילדים סיעודיים.

יהודה נתן: אין לנו הרבה מאוד ילדים סיעודיים, אבל יש לנו כמה ילדים סיעודיים שהדרך היחידה בה הם יכולים לחיות עם המשפחה היא שיהיה עובד שרק מטפל בהם.

יהודה נתן: ילדה בת 12 עם פגיעה מוחית קשה, שהיא סיעודית לכל דבר, אי אפשר לטפל בה בבית ללא עזרה.

יהודה נתן: אין לנו אישור להעסיק עובדים זרים.

איריס עזרא: מלבד השגת אישור לעובדים הזרים יש גם בעיה של מימון, כי המשפחות נמצאות במצוקה כלכלית מאוד גדולה.

איריס עזרא: הפתרון של מדינת ישראל למשפחות האלה הוא להוציא את הילדים למוסדות.

איריס עזרא: עלות החזקת ילד כזה במוסד ממשלתי היא 10,000 שקל בחודש.

איריס עזרא: לעומת זאת, אם תהיה אפשרות להביא מטפל הביתה, העלות היא 2,000 שקלים בחודש.

איריס עזרא: המשפחות אצלנו לא יכולות לשאת עלות כזאת, מה גם שלהוציא את הילד למוסד הוא פתרון לא נכון, כי הילדים הללו מקבלים את כל האהבה בבית.

איריס עזרא: צריך להשאיר את הילדים בבית ולא להוציאם למוסדות.

יהודה נתן: הנושא השלישי: בשנתיים-שלוש האחרונות אנחנו נתקלים במשפחות, שבעבר היו מבוססות, אך עתה עקב משברים בחקלאות הגיעו לפת לחם ואינן מסוגלות לשלם את הארנונה או תשלומי החינוך.

יהודה נתן: אין לנו שום תשובה למשפחות כאלה.

יהודה נתן: מדובר באנשים בני 55 פלוס, שהשקיעו באזור במשך למעלה מ-30 שנה, אך עקב המשבר בחקלאות הם נכנסו למשבר.

יהודה נתן: אנחנו קולטים אותם במשבר עוני, שגורם לעוד הרבה דברים.

יהודה נתן: למחלקת הרווחה אין היום שום דרך להתמודד עם המשבר הזה ואנחנו לא יודעים איך לגשת לזה.

יהודה נתן: מי שקובע את המדיניות במדינה צריך ליצור חשיבה ולתת לנו את הכלים לטפל במשפחות האלה.

יהודה נתן: נושא רביעי – מרכז יום לקשישים.

יהודה נתן: השירות היחיד שיש לקשישים באזור הוא המרכז שלנו.

יהודה נתן: אנשים לא יגיעו למרכז אם לא תהיינה הסעות.

יהודה נתן: עלות ההסעות היא 300 אלף שקל לשנה, אך משרד העבודה הקציב לזה לראשונה 14 אלף שקל נטו, 18 אלף שקל ברוטו.

איציק אלישר: עד היום לא היה סעיף תקציבי להסעות.

איציק אלישר: היום סוף סוף נפתח פתח ויש איזשהו תקציב בגובה של כ-700 אלף שקל לכל המחוז.

אברהם דבורי: אם כך, איך זה שאנחנו קיבלנו רק 14 אלף שקל?

אברהם דבורי: התקציב לכל הארץ הוא 2 מיליון שקל.

אברהם דבורי: אני חושב שמתוך סכום זה לנו מגיע לפחות 100 אלף שקל.

מאיר אברג'ל: מחלקת הרווחה מקבלת בסופו של דבר את התוצר המוגמר של הבעיות, אבל מחלק גדול מהבעיות האלה אפשר היה להימנע אם היו מונעים את המפגע.

מאיר אברג'ל: המצוקה של החקלאים היא בעיקר במושבים, אך היא לא פסחה גם על הסקטור הקיבוצי.

מאיר אברג'ל: אני לא אכנס לגורמים שהביאו למשבר בחקלאות – התפרקות תנועות ההתיישבות, החלטות מדיניות על גלובליזציה ועשיית שוק פתוח עולמי, הורדת מכסים וחוסר הגנה למוצר המקומי, ירידת קרנה של החקלאות בארץ.

מאיר אברג'ל: כל אלה גורמים, אך אני מדבר על התוצאה.

מאיר אברג'ל: התוצאה היא שחלק גדול מהמשפחות באזור הזה, שמלכתחילה לא בחרו מרצונן להיות חקלאיות, אלא הובאו כעולים חדשים ואמרו להם שהם צריכים להתפרנס מעבודת האדמה, נמצאות במצוקה.

מאיר אברג'ל: הם קיבלו את הקביעה הזאת ועבדו בחריצות, למדו, ולאט לאט הפכו להיות חקלאים טובים והתפרנסו מזה.

מאיר אברג'ל: הם אומנם לא הפיקו 25 טון עגבניות לדונם, אלא 5 טון, אבל זה הספיק כדי לפרנס אותם בצורה מכובדת.

מאיר אברג'ל: השינויים במדיניות הביאו לפתיחת רצועת עזה לסחורה חקלאית, אך עם כל ההסתפקות שלנו במועט, אנחנו לא יכולים להתחרות במחיר כוח האדם שיש להם, שלא לדבר על זה שהם כמעט לא קונים תשומות, אלא לוקחים את זה מאיתנו "במשיכה".

מאיר אברג'ל: כל הגוורדיה הישנה של החקלאות התחילה לנשור.

מאיר אברג'ל: כאן ראש המועצה אומר ש-60% מהמשפחות מתפרנסות מחקלאות, אבל הוא מתכוון שהן עוסקות בחקלאות, כי הרבה פחות מ-50% מתפרנסים ממש.

מאיר אברג'ל: הן לא מתפרנסות מחקלאות אלא עוסקות בזה מכוח האינרציה ומפני שאין חלופות.

מאיר אברג'ל: עובדה היא שהרבה מאוד משפחות נשרו.

מאיר אברג'ל: המדינה הולכת קדימה ואם עושים חממה עם בקרת אקלים ואוטמציה והחקלאי הוותיק לא יודע מה זה, כי הוא היה רגיל לעבוד בשיטות הישנות, הוא אומר שאולי הבן שלו יעשה את זה.

מאיר אברג'ל: בגלל כל זה, משפחות שבעבר התפרנסו בכבוד מהחקלאות מגיעות למועצה לקבל עזרה, וזה מחזה קורע ללב.

מאיר אברג'ל: מדובר בקבלת עזרה בכלכלה היום-יומית.

מאיר אברג'ל: לעובדה הזאת יש השלכות חמורות נוספות.

מאיר אברג'ל: התהליך הזה של שינוי מבנה תעסוקה עובר על כל הארץ – בתעשיות המזון, תעשיית הטכסטיל, הלבידים וכו' – אבל שם המדינה לוקחת אחריות כלשהי גם בחקיקה וגם בתפקוד.

מאיר אברג'ל: עובד במגזרים האלה שאומרים לו שכבר לא כדאי לייצר אצלנו מכנסי ג'ינס, אלא בעזה, מלווים אותו עם פיצויי פיטורין, בהכשרה מקצועית ובתנאים אחרים.

מאיר אברג'ל: לחקלאי, שמדיניות ממשלתית גרמה לכך שהוא לא יוכל יותר לעסוק בחקלאות, אומרים שהוא עצמאי ושאין לו זכות לדמי אבטלה.

מאיר אברג'ל: אם אין לו זכות לדמי אבטלה, ממילא הוא לא זכאי להכשרה מקצועית ולהשמה בעבודה חדשה.

מאיר אברג'ל: אין לו אפילו נגישות למקורות תעסוקה בלשכות התעסוקה.

מאיר אברג'ל: הוא בבחינת עצמאי ולכן הכל חסום בפניו – אין דמי אבטלה, אין הכשרה מקצועית והוא לא נחשב בלשכת התעסוקה בביקוש למשרות חדשות שמתפנות.

מאיר אברג'ל: אותו חקלאי מבקש שיתנו לו הבטחת הכנסה, אבל אם יש לו טרקטור ישן או מכונית ישנה, כדי שיוכל לעבור את המרחקים הגדולים שיש באזור שלנו, הוא לא זכאי להבטחת הכנסה.

מאיר אברג'ל: נחסמת לו הדרך גם לקבלת הבטחת הכנסה.

מאיר אברג'ל: אולי אם יגיע לגיל זקנה הוא יקבל פנסיה?

מאיר אברג'ל: אך גם זה אין לו.

מאיר אברג'ל: פעם החקלאי חשב שהחממה שלו, הטרקטור שלו, הבן הממשיך והמטע, הם יהיו הפנסיה שלו.

מאיר אברג'ל: אך היום הכל פשט את הרגל – הוא עקר את המטע וזה עלה לו כסף, אין לו את הבן הממשיך שממהר לברוח מפה כל עוד נפשו בו, כי אין לו אפשרות להמשיך במשק אביו.

מאיר אברג'ל: לכן האדם הזה נשאר קירח מכל הצדדים.

מאיר אברג'ל: בצר להם פונים חקלאים כאלה למחלקת הרווחה.

מאיר אברג'ל: מחלקת הרווחה אומרת להם שהיא פועלת על פי חוקים, והחוקים הקיימים מאפשרים אולי לקנות לו איזו מכונת כביסה משומשת, אבל אין לה לתת להם פרנסה כלשהי.

מאיר אברג'ל: בגלל האילוצים האלה הקמנו במועצה עמותה לעזרה הדדית.

מאיר אברג'ל: אנחנו גובים מעט מהיישובים והתושבים ומכל אשר ידבנו לבו.

מאיר אברג'ל: אנחנו עוזרים לכאלה שהמדינה לא עוזרת להם, אבל הכלים שלנו אינם מספיקים ולמרבה הצער הבקשות הולכות וגוברות.

נסים זאב: לכמה אתם עוזרים?

מאיר אברג'ל: מתוך 700 בתי אב שהיום אינם מתפרנסים מחקלאות, אלא עוסקים בחקלאות, 200 משפחות למעשה לא מסוגלות להתפרנס והדבר היחיד שהם יכולים לייחל לו זה קצבת זקנה, כי אין להם שום דבר אחר.

מאיר אברג'ל: פעם היתה קופת גמל לחקלאים, אך במשברים הגדולים שהיו בחקלאות, הם הוציאו את הכספים כדי לכסות חובות בבנקים.

מאיר אברג'ל: התמונה עגומה ביותר, וכל מה שתיאר מר יהודה נתן על הטיפולים שניתנים ועל כך שהמרכז הזה פעיל, זו התוצאה של המצב העגום שנתונים בו.

מאיר אברג'ל: הייתי רוצה שהמרכז הזה יהיה מובטל והוא יעסוק בפעילות חברתית ולא בשום דבר אחר.

מאיר אברג'ל: 200 משפחות שפעם התפרנסו בכבוד מחקלאות והיום אין להם שום מקור אחר למעט קצבת זקנה, זה מחזה חמור מאוד.

מאיר אברג'ל: אתם, חברי הכנסת, הכתובת לשינוי בחקיקה.

מאיר אברג'ל: אתם מכירים את חוק דמי אבטלה וחוקים אחרים.

מאיר אברג'ל: בחוק הפיצויים יש סעיף שאומר שאם יש הרעת תנאים, זה מזכה בפיצויים גם אם העובד התפטר.

מאיר אברג'ל: הממשלה הרעה את התנאים של החקלאים וגרמה בכך לסגירת משקים.

מאיר אברג'ל: יש לפחות להכיר בהם כמי שפוטרו ולתת להם פיצויים מסוימים או לשקם אותם מבחינה מקצועית, שלא לדבר שמגיע להם דמי אבטלה והבטחת הכנסה.

מאיר אברג'ל: העזרה הזאת שאני מדבר עליה יכולה להיות פתרון ביניים לדור הוותיק.

מאיר אברג'ל: לפתרון ארוך טווח חייבת להיות שיטה שונה – לא לתת את הדג, אלא ללמד לדוג.

מאיר אברג'ל: זה אומר שצריך לעודד את האזור הזה מבחינת תעסוקה והשקעות.

מאיר אברג'ל: לאזור הזה אין היום שום עדיפות.

מאיר אברג'ל: מאז שראש המועצה נכנס לתפקידו הוא מכין פרוייקטים, אך כולם נתקעים בדרך לפני שהם מגיעים לפה, כי יש אזורי תעשייה הרבה יותר אטרקטיביים מאשר אצלנו.

מאיר אברג'ל: כדי שיתאפשר פיתוח צריך לתת הקלות במיסוי ובאכלוס.

מאיר אברג'ל: יש לנו היום מרכז קהילתי אחד שאנחנו מנסים לאכלס, אך מתוך 140 בתים 50 לא מאוכלסים, אלא הם בשכירות, בגלל מדיניות אכלוס לא נכונה של עמידר.

מאיר אברג'ל: הבתים שם מוזנחים, פרוצים ואם אדם רוצה לרכוש שם אומרים לו שצריך שמאות וכל מיני פרוצדורות, ושהמחיר הוא 50 אלף דולר.

מאיר אברג'ל: לכן אותו אחד בורח מפה, כי במחיר כזה הוא יוכל להיות באשקלון או באופקים.

מאיר אברג'ל: בכל הדברים האלה שציינתי, אתם צריכים להיות מליצי היושר והפה שלנו, כדי לשנות דברים בטווח הקצר – דמי אבטלה והבטחת הכנסה – ולהשיג פתרונות ארוכי טווח, כדי לתת לאזור זה עדיפות ולאפשר לבנים להמשיך לחיות כאן.

אברהם דבורי: מר מאיר אברג'ל דיבר בעיקר על הנושא של הביטחון הסוציאלי בהתיישבות העובדת.

אברהם דבורי: יש בעיה קשה בכל הארץ בעניין הזה, אבל פה היא קשה מאוד, כי כמעט שאין ערך נדל"ני לנכסים של החקלאים ולכן החקלאים נשארים בלי שום דבר.

אברהם דבורי: הם עבדו 50 שנה ולעת זקנה הם נשארים בלי כלום.

אברהם דבורי: אני מבקש להעלות עוד שני נושאים: 1.

אברהם דבורי: שירות תעסוקה – אנחנו מאוד מבקשים לעשות איזשהו שירות תעסוקה לפריפריה.

אברהם דבורי: שירות התעסוקה לא מגיע אלינו ואין שום סיבה שיום בשבוע לא יגיעו לכאן - או שאנחנו נארגן ויממנו לנו את זה – ויעסקו בנושא של היצע וביקוש לתעסוקה.

אברהם דבורי: 2.

אברהם דבורי: ועדה זו, בנוסף לזה שהיא ועדת העבודה והרווחה, היא גם ועדת הבריאות.

אברהם דבורי: יש לנו בעיה עם מוקד לשירותי חירום.

אברהם דבורי: יש לנו יישובים שנמצאים 70 ק"מ מבית החולים הכי קרוב.

אברהם דבורי: האוכלוסיה אצלנו מתבגרת ואם קורה אירוע צריך במקרה הטוב לנסוע באמבולנס לבאר-שבע ובדרך אפשר "להיגמר", וקרו מקרים כאלה.

דוד טל: יש לכם כאן ניידת נט"ן?

אברהם דבורי: לא.

אברהם דבורי: הנט"ן היחידי שעומד להגיע לאזור זה הוא לנתיבות.

אברהם דבורי: כדי לפתור את הבעיה הזאת הקמנו במרכז המושבים בצופר מוקד לשירותי חירום עם רופא, שנמצא שם מהרגע שהמרפאה נסגרת עד שהיא נפתחת בבוקר.

אברהם דבורי: הבעיה היא איך מממנים את השירות הזה, כי שירות כזה עולה 350 אלף שקל בשנה.

אברהם דבורי: לממן את זה מאגרת בריאות שנגבה מהתושבים זה לא מוצדק מבחינה מוסרית, כי לא רק שהתושבים גרים בפריפריה, הם צריכים גם לשלם אגרה נוספת לבריאות מעבר לביטוח הרגיל.

אברהם דבורי: לכן הוחלט לעשות את זה על חשבון המועצה, אבל המועצה לא יכולה לשאת בעומס הזה.

אברהם דבורי: אני יודע שיש מועצות אזוריות שמצאו פתרונות של טלפון חירום ואז הרופא מגיע הביתה, אבל גם זה כרוך בתשלום ועל פי החוזה הרופא צריך להגיע תוך שעה וחצי, כך שזה לא מהווה תשובה.

אברהם דבורי: אני חושב שאתם, כוועדת רווחה ובריאות, חייבים לתת תשובה לפריפריה, לאזורים המרוחקים.

יהודה נתן: צריך לזכור שיש מקרים רבים של מוות כתוצאה מזה שלא הספיקו להגיע מבעוד מועד לבית חולים או בגלל שלא היה נט"ן.

אברהם דבורי: הגעתי לרשות כחודש לאחר שמישהו נפטר כתוצאה מזה שלא טיפלו בו בזמן והוא נפטר בדרך לבית החולים.

אברהם דבורי: אם היה פה מוקד זה לא היה קורה, מה גם שמדובר בבחור צעיר ולא באדם מבוגר.

אברהם דבורי: אני חושב שאתם צריכים לתת את הדעת על הנושא הזה.

אברהם דבורי: זה לא דבר יקר מאוד ואנחנו מוכנים להשתתף בעלות.

אברהם דבורי: אם היו מממנים לנו חצי מהסכום הזה, היינו יכולים להפעיל את המוקד.

נסים זאב: מה יש במוקד כזה?

אברהם דבורי: במוקד יושב רופא עם המכשירים המתאימים.

אברהם דבורי: אנחנו מקבלים את זה מחברה פרטית ומשלמים לה עבור השירות שהיא נותנת.

אברהם דבורי: כמו כן יש אמבולנס מצויד עם נהג חירום ופרמדיק אם צריך.

אברהם דבורי: זה כל מה שצריך כדי לפתור לנו בעיה וכדי שאנשים יוכלו לישון בשקט.

אברהם דבורי: עד עכשיו רוב האוכלוסיה היתה צעירה ולא הרגישו בצורך, אבל עתה האוכלוסיה מתבגרת ואין לנו תשובות לדברים האלה.

אברהם דבורי: לא מדובר בסכומים גדולים לנושא הזה.

אברהם דבורי: אני יודע שבגוש קטיף יש דבר כזה והנימוק לכך הוא ששם זה ישנו כי יש שם מלחמה.

אברהם דבורי: צריך לזכור שבאזור שלנו האוכלוסיה יותר מבוגרת ואני לא חושב שהיא לא ראויה לשירות הזה.

אברהם דבורי: באבשלום יש לנו בעיה שנובעת מחוסר תשומת לב של כל גורמי המימסד.

אברהם דבורי: באבשלום היה מרכז קליטה עם קרוואנים.

אברהם דבורי: בשלב מסוים, במקום הקרוואנים הקימו בתים והעבירו את העולים החדשים לבתים, וכך הקימו דרך אגב יישוב, בלי שהחליטו בכלל שמקימים יישוב.

אברהם דבורי: באבשלום גרים בעיקר פנסיונרים ומשפחות חד הוריות, כי הם לא יכלו לרכוש מחוץ לאזור ולכן הם נשארו.

אברהם דבורי: זה מקום שלא יכול להתקיים כיישוב, כי מבחינה אנושית אין שם מי שייקח על עצמו את הניהול.

אברהם דבורי: היישוב הפך למעמסה על הרשות המקומית, מבלי שאף אחד מכיר בזה – לא משרד הפנים ולא המשרד לקליטת עלייה.

יהודה נתן: גם התקן שהיה לי לשם כך קוצץ.

יהודה נתן: יש באבשלום 50 משפחות ו-35 מתוכן הן "קליינטיות" שלי.

יהודה נתן: מדובר במקרים מאוד קשים ולמרות זאת קיצצו לי את התקן, כי אני לא מתיישר עם הנוסחה.

יהודה נתן: לא לוקחים בחשבון שצריך להגיע לגבול עם מצרים כדי לטפל בהם ושנמצאים שם אנשים עם קשיים כלכליים ותרבותיים קשים מאוד.

יהודה נתן: יש שם בעיה קשה של פעילות נוער ושל העסקת נוער בשעות אחר הצהרים.

יהודה נתן: ניסינו להקים ועדה רב מקצועית עם משרד הקליטה ומשרדים נוספים, אך מי שנשאר זה רק המועצה ומשרד הקליטה שנתן תוספת זעומה של כמה אלפי שקלים, שמאפשרת לנו לקיים תוכנית לטיפול בילדים ועוד כמה דברים קטנים.

יהודה נתן: אין התייחסות מערכתית לנושא הזה.

משה מורג: זה מקום שמייצר פוטנציאל שאני מודאג ממנו.

משה מורג: אני חושש ששם הולכת להיות בעיה ואני לא יודע אם מישהו משם יתגייס לצבא או שיהיה אזרח טוב.

משה מורג: יש שם ילדים בסיכון ומתרחשים שם דברים שאי אפשר להעלות על הדעת.

משה מורג: החלטנו שאנחנו נטפל במקום, כי אחרת זה יטפל בנו.

משה מורג: כרגע אנחנו עוסקים באזור שבכלל לא מודעים לו, כאילו שהוא לא נמצא.

אברהם דבורי: היוזמה לביקור הזה באה בעקבות דוח מבקר המדינה על מצב הנגב.

אברהם דבורי: אומנם יש מידי פעם יוזמות כמו נבטים, רכבת ועוד, אך התהליך הקשה שעבר על הנגב הוא בגלל שבשלב מסוים המדינה הפסיקה לשלם עבור חלוציות.

אברהם דבורי: מה לעשות – חלוציות עולה כסף.

אברהם דבורי: זה עולה כסף גם בגלל המרחק וגם בגלל שנמצאים בפריפריה וערך הנכסים שמייצרים כאן לא נשמר ונשחק כל הזמן לעומת המרכז.

אברהם דבורי: אם המדינה לא תדע לשלם על חלוציות, לא תהיה חלוציות במדינה.

אברהם דבורי: לא תוכל להתקיים התיישבות בנגב אם המדינה לא תיתן פתרון יחסי לקיום של מערכות החיים בנגב.

אברהם דבורי: בשנות ה-50 ידעו לעשות את זה.

אברהם דבורי: היה מובן מאליו שהמדינה עוזרת ואם יש גירעון היא סוגרת אותו, העיקר שההתיישבות תמשיך להתקיים.

אברהם דבורי: אני לא רוצה שיסגרו לי גירעונות, אבל אני רוצה שיתנו לנו את התנאים לקיים פה מערכות חיים בכל תחום.

אברהם דבורי: אני משלם 760 אלף שקל בשנה עבור הסעות תלמידים לחוגים.

אברהם דבורי: אף אחד לא משלם לי את זה.

אברהם דבורי: האם אני יכול להחזיק פה באזור ילדים בלי חוגים?

אברהם דבורי: מה הם יעשו כל היום?

אברהם דבורי: היתרון היחסי שבזמנו היה לנו, הולך ונשחק מיום ליום.

אברהם דבורי: משרד החינוך לדוגמה רוצה לקצץ בתקציבי החינוך ולהוריד מהמוחזקות.

אברהם דבורי: המוחזקות למעשה היא תקציב נוסף, 30% מעל הרגיל, כדי שנוכל לממן הסעות מורים וכיתות יותר קטנות.

אברהם דבורי: לזה בדיוק אנחנו צריכים את הכסף.

אברהם דבורי: אנחנו משתדלים לתת עם הכסף הזה רמת חינוך ממוצעת כמו בכל מקום.

אברהם דבורי: צריך להבין שכל דבר כאן עולה הרבה יותר.

אברהם דבורי: אם מביאים לכאן מורה לנגינה, צריך להביא אותו לפעמים מתל אביב, וזה עולה כסף.

יהודה נתן: מנחה לצוות הטיפולי עולה 1,850 שקל ליום, כי הוא יוצא מתל-אביב בחמש וחצי בבוקר וחוזר הביתה בשבע וחצי בערב.

יהודה נתן: הוא כמובן לוקח על השעות, הנסיעות ועל הכל.

יהודה נתן: לפיכך התקציב שאנחנו מקבלים שווה חצי ממה שהוא שווה בבאר-שבע, בתל-אביב או במקום אחר.

אברהם דבורי: גם אם תהיה רכבת, גם אם תהיה נבטים, מה זה ייתן לתושב הנגב הפשוט?

אברהם דבורי: אם הוא לא ירגיש שהוא יכול לנהל פה מערכת חיים – בבריאות, בחינוך, בתרבות וברווחה – כפי שהיא קיימת במרכז הארץ, הוא לא יבחר לגור כאן.

אברהם דבורי: אני חי פה 48 שנים ואני יכול לומר לכם שזה אחד האזורים הכי טובים לחיים, אבל צריך לתת לאנשים יכולת להתפרנס.

אברהם דבורי: זה ניתן להיעשות רק במדיניות העדפה של הממשלה.

אברהם דבורי: מפאת קוצר הזמן לא הצגנו לכם את הפרוייקט.

אברהם דבורי: אני מציע לכם להזמין את מר יהודה נתן והצוות שלו לאחת מישיבות הוועדה, כדי שתוכלו להתרשם מהפרוייקט הזה, שהוא פרוייקט לאומי בתחום מאוד חשוב ושיש לו תוצאות.

אלעטאונה אסחאק: הצוות של המועצה אזורית אשכול הציג בצורה מאוד יפה את המסר, אבל מן הדין לשמוע גם את אלה מהמגזר הבדואי שהוזמנו לישיבה.

אלעטאונה אסחאק: הוזמנתי לישיבה כדי להציג גם את המחלקה שלי וגם את בעיות הרווחה אצלנו.

אלעטאונה אסחאק: צריך אולי להקדיש ישיבה מיוחדת למגזר הבדואי, אחרת זה מאוד מעליב.

דוד טל: הוועדה עסקה במגזר הבדואי רבות ואפילו הקמנו ועדת משנה משותפת לוועדת הפנים וועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: אני חושב שמיצינו את הנושא הזה מבחינת היכולות שלנו לטפל בנושא.

דוד טל: אני לא רוצה שתשלו את עצמכם שיש לנו יכולת וכושר להעביר תקציבים.

דוד טל: התפקיד שלנו הוא לפקח על הרשות המבצעת.

דוד טל: אנחנו גם יכולים להגיש חקיקה ואת זה אנחנו אכן עושים.

דוד טל: בפועל הרשות המבצעת היא בעצם הגורם שקובע את המדיניות והיא אמורה גם לבצע את זה.

דוד טל: אנחנו אמורים רק לפקח על זה.

דוד טל: אם תצפו היום בערוץ 33 תוכלו לראות אותי ואת ראשי הוועדות האחרים מדברים על המצוקות שלכם.

חיים נחשון: אין לנו ערוץ 33, אנחנו בפריפריה.

דוד טל: לגבי ניידת נט"ן – לפני מספר חודשים הוועדה היתה במצפה רמון ושם הגענו לאיזשהו הסדר עם המועצה.

דוד טל: בעצם הימים הללו הם מקבלים ניידת נט"ן עם השתתפות מסוימת של המועצה.

דוד טל: אני מוכן לבדוק את הנושא הזה וכפי שאז לחצתי על מנכ"ל הבריאות, יש אולי אפשרות לעשות את אותו הסדר גם כאן.

דוד טל: לגבי הנושא של לשכת תעסוקה – אני בהחלט חושב שנכון לעשות את זה באזור שלכם לפחות פעם בשבוע.

דוד טל: אני אדבר על כך עם מנכ"ל שירות התעסוקה ואני אדאג לכך שתפגשו ותגיעו להסדר גם בנושא הזה.

דוד טל: לגבי כל נושאי הרווחה שהועלו בישיבה, אני מאוד מצטער שגברת בוני גולדברג לא הגיעה, משום שאני סבור שחלק מהדברים אפשר היה לפתור יחד איתה תוך כדי ישיבה.

דוד טל: אני רואה בחומרה את אי השתתפותה בישיבה.

דוד טל: מבקר המדינה קבע שצריך יהיה להתייחס לנגב, ולכן באנו לכאן לעשות את זה ולנסות לעזור במשהו.

דוד טל: אני מקווה מאוד שמה שאני אעביר מכאן ליושב ראש הכנסת, כמו כל ראשי הוועדות האחרים, יגרום לאיזשהו שינוי.

דוד טל: אני לא רוצה להשלות אף אחד, כי לא נוכל לתקן את כל מה שהועלה כאן, אבל כל מה שנאמר בישיבה נרשם ואני אנסה לראות אחד לאחד מה ניתן לעשות.

דוד טל: דלתה של ועדת העבודה והרווחה פתוחה בפניכם ואם תרצו להעלות נושא כזה או אחר של רווחה או תעסוקה, גם במגזר הבדואי, נשמח לארח אתכם, ולו רק שנדע שאפשר לעזור במשהו.

עירית ענבר: אני מאוד מברכת על יום הדיונים הזה בנגב.

עירית ענבר: אני חושבת שאיזשהו מסר או אמירה ברמה הלאומית, היא אמירה יפה.

עירית ענבר: מבחינת מחלקת הרווחה של המועצה האזורית בני שמעון, אני רוצה למחות על מה שקרה פה היום.

עירית ענבר: אם הישיבה נועדה רק לביקור במועצה האזורית אשכול, זה מאה אחוז ואנחנו יכולים להודות למועצה אזורית אשכול על זה שהיא מארחת אותנו ועל זה שהיא אפשרה לנו לשמוע מה המועצה עושה ואיך מחלקת הרווחה מתפתחת.

עירית ענבר: זה מאוד מעניין, מאוד מקצועי ויפה.

עירית ענבר: אותי הזמינו, דרך ראש המועצה, מזכירו ומזכירותיו, לבוא ליום דיון על הרווחה בנגב.

עירית ענבר: לכן המגזר הבדואי פה ולכן מחלקות רווחה אחרות נמצאות פה.

עירית ענבר: אני חושבת שלקחת את השעתיים האלה ולהקדיש אותם רק למועצה אזורית אשכול, זה מאה אחוז בסדר, אבל תודיעו את זה ואז אנחנו נבחר אם אנחנו רוצים להיות אורחים באותו יום או להזמין אתכם ליום אחר שבו תשמעו על מקומות אחרים בנגב.

עירית ענבר: אני חושבת שמועצה אזורית אשכול ביטאה את המצוקות שלה.

עירית ענבר: לחלק מהבעיות יש הרבה דמיון למה שקורה במועצות אחרות, אך לצערי הם לא ידעו לומר את הדמיון לבעיות של מועצות אחרות, אלא התמקדו בבעיות שלהם.

דוד טל: אני נוטה להסכים עם מה שאת אומרת.

דוד טל: כדי שלא תצאי מכאן כעוסה, אני מוכן לייחד ישיבה מיוחדת גם לכם וגם למגזר הבדואי, ולא לאשכול.

איציק אלישר: אני רוצה להדגיש שבשלוש השנים האחרונות התקציב גדל ב-68%.

אברהם דבורי: זה בגלל הפערים בשכר.

דוד טל: אני מבקש להגיש לראש המועצה אזורית אשכול שי מטעם הכנסת לכבוד יום הכנסת בנגב.

אברהם דבורי: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לכל המשתתפים הישיבה נעולה.

דוד טל: - - - - - - -