ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 101, 2000-03-13 09:30

דוד טל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, ומתנצל על האיחור.

דוד טל: הנושא שעל סדר היום: ישיבת סיכום של הוועדה לקביעת קריטריונים לקצבת ילד נכה, בראשותו של פרופ' אשר אור-נוי.

דוד טל: היות ואני מכיר את המערכת, סברתי שאוכל להגיע עם האוצר למצב שאולי לא ליישם את כל מסקנות הוועדה, אבל פרופ' אור-נוי הבהיר לי משהו בנוסח: הכל או שום דבר – אלה המלים שלי – משום שאי-אפשר להפריד את הדברים.

דוד טל: חשבתי שבמקום עלות של 80 או 90 מליון שקל שהדו"ח מדבר עליהם, אפשר יהיה ללכת בשלושה מיקטעים של 30 מיליון שקל כל אחד, בצורה מדורגת.

דוד טל: אבל הבנתי מפרופ' אור-נוי או לקבל את הכל ולרוץ עם זה או שחבל על הזמן.

דוד טל: היות ואנשים השקיעו כאן הרבה מאוד זמן, וכפי שאמרתי, אני מייחס חשיבות רבה לעבודה ולמסקנות, אני רוצה לראות שהמסקנות האלה מיושמות.

דוד טל: לכן, באתי בדברים עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, והוא אמר לי שמבחינתו אין בעיה ושנעביר את זה הלאה.

דוד טל: אחרי הישיבה הזו, אשב עם שר העבודה והרווחה, ואבחן עם פרופ' אור-נוי אם יהיה נכון לשבת עם הוועדה, עם חלק מהועדה או רק עם יושב ראש הוועדה, איך שתמצאו לנכון, לכבוד ייחשב לי להיות במחיצתכם יחד עם השר הנוגע בדבר כדי לראות איך אנחנו מיישמים את ההחלטות והמסקנות שלכם.

דוד טל: אם נצליח ליישם את המסקנות, אני חושב שהחברה בישראל תעלה מדרגה נוספת של התחשבות, שוויון וצדק חברתי, כפי שאנחנו רוצים לראות.

דוד טל: חברת-הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אני מתנצלת שלא אוכל להישאר כאן כי בשעה עשר אני מרכזת ישיבה, ואתכם הסליחה.

תמר גוז'נסקי: קראתי את המסקנות שהובאו אלי הביתה אתמול, ואני מצטרפת לברכות לפרופ' אור-נוי ולכל חברי הוועדה על העבודה המעמיקה והחשובה שנעשתה.

תמר גוז'נסקי: בעבר הייתי שותפה לנסיונות לטפל בקריטריונים, אבל הנסיונות היו נקודתיים.

תמר גוז'נסקי: הנושא עלה וירד, ומאז שאני בוועדה לא היה דיון יותר עמוק ויסודי על השאלות: מיהו ילד נכה?

תמר גוז'נסקי: איך אנחנו מגדירים אותו?

תמר גוז'נסקי: והאם הנכות היא לפי אותן אמות מידה שקובעים לגבי מבוגרים או שיש פה ראייה אחרת שמרחיבה את זה לעבר מחלות, טיפול רפואי, וכן הלאה.

תמר גוז'נסקי: אדוני היושב ראש, אני מצטרפת להמלצות וגם לקריאה ליישם אותן במלואן.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהסכום הכולל הוא לא בשמיים, והחברה הישראלית הולכת צעד נוסף לקראת הילדים האלה.

תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבסופו של דבר כל שקל שאנחנו משקיעים בילדים האלה בגיל הרך, יעזור להם להתקדם ולהיות פחות תלויים - עד כמה שניתן – בחברה, ויותר עצמאיים.

תמר גוז'נסקי: אז בואו נשקיע בהם, בואו נעזור גם להורים לנהל אורח חיים סביר, וששניהם יוכלו לצאת לעבודה וכו' וכו'.

תמר גוז'נסקי: שוב ברכות, ואני מקווה שנגיע גם ליישום.

תמר גוז'נסקי: תודה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר דוד טל: תודה רבה.

תמר גוז'נסקי: פרופ' אשר אור-נוי, יושב ראש הוועדה, בבקשה.

אור-נוי: אני רואה את הישיבה הזאת - קשה לי להשתמש במלה חגיגית כי אנחנו עוסקים בדברים מאוד לא חגיגיים - אבל כמאוד מאוד חשובה.

אור-נוי: קודם כל, אני רוצה להביע תודה לחברי הוועדה, ולהציג אותם.

אור-נוי: אני רוצה גם לומר שחברי הוועדה באים ממקומות שונים, ואולי עם אינטרסים שונים, אבל יצרו מסמך שהוא קונסנסוס של כולם.

אור-נוי: אני רוצה להקריא את שמות חברי הוועדה.

אור-נוי: מהביטוח הלאומי: ד"ר חיה קטן, ד"ר רפי דרכמן, גב' עירית פלדמן וברנדה מורגנשטיין, שבעצם לא היו צריכים לעשות שינויים, ולא כך הם התנהגו.

אור-נוי: נציגי ציבור: גב' דליה אור, מר משה לינביץ וגם ד"ר יצחק קדמן שאני רואה אותו כנציג ציבור.

אור-נוי: מספר אנשי מקצוע: שושנה חבקין ואני, שאנחנו רואים את עצמנו כאנשי מקצוע בתחום התפתחות הילד, וגב' דניס נאון שהצטרפה לוועדה בגלל מחקר משותף לביטוח לאומי ולמכון ברוקדייל שבמידה רבה מאוד שימש לנו כנר אליו צריך לשאוף ולהתקדם.

אור-נוי: מדובר על חקר נכויות הגדול ביותר שנעשה אי-פעם במדינת ישראל.

אור-נוי: לפי המחקר מספר הילדים והמשפחות אשר קיבלו עד עתה גימלאות מביטוח לאומי הוא בערך שליש ממספר הילדים והמשפחות שהיו אמורים או צריכים לקבל גמלת ילד נכה.

אור-נוי: ומה הם אומרים?

אור-נוי: הם מנסים לענות על הרבה בעיות שהתעוררו עם השנים בשטח.

אור-נוי: החוק או התקנות שהיו קיימות קודם למתן גימלה לילדים עם נכות קשה מאוד, היו תקנות מאוד מתקדמות שענו על חלק גדול מהצרכים.

אור-נוי: אנחנו סברנו שכדי להגיע לצורה קצת יותר אובייקטיבית ואמיתית של חלוקת זכאות לגימלה, אנחנו צריכים לא להתייחס לאבחנות, כי מטרת הגימלה איננה לתת תמיכה בגין אבחנה אלא לעזור למשפחה ולילד בגין נכות, בגין בעיות גופניות, נפשיות קשות או מוטוריות.

אור-נוי: ולכן, אם היינו מוצאים איזה שהוא מבחן אשר מעריך במדוייק את הרמה התפקודית של כל ילד וילד היה לנו מאוד נוח ומאוד קל.

אור-נוי: היינו אומרים בואו נעסוק רק במבחן הזה ולפיו יישק דבר.

אור-נוי: אבל כרגע אין מבחן כזה, והמבחן או המבחנים שאנחנו ממליצים לבדוק בפרק זמן קצוב, אנחנו מקווים שיתנו בידינו את הכלים, ושבעתיד ניתן יהיה להשתמש בהם ולתת את הגימלה לילדים ולמשפחות, בהתאם לקריטריונים אובייקטיביים, אולי יותר מכל אותם קריטריונים שקבענו כאן, ואני מדבר על התחום ההתפתחותי, כי התחום הרפואי הוא פחות או יותר ברור וחד, כפי שהיה קודם.

אור-נוי: למרות המיגבלה הזאת, בכל זאת סקרנו לפרטי פרטים את התקנות הקודמות.

אור-נוי: דנו בכל הנושאים, ולמעשה המלצנו על אותן תקנות שמונחות לפניכם ושיש בהן מספר שינויים מהותיים, יחסית, לתקנות הקודמות.

אור-נוי: אתחיל אולי מההיבט הכספי.

אור-נוי: אנחנו מדברים על תוספת של כ-4,000 ילדים ומשפחות אשר לפי הקריטריונים החדשים אמורים לקבל גמלת ילד נכה, וזאת, מעבר ל- 15 אלף ילדים שמקבלים כיום גמלה.

אור-נוי: מדובר על כמחצית של ילדים אשר יקבלו גמלה בגין בעיות רפואיות, כלומר, הרחבת הסל והכנסת ילדים שהיום לא היו מקבלים גמלה, אבל הם בכל זאת מהווים מעמסה קשה מאוד על המשפחה ועל עצמם.

אור-נוי: מבחינה רפואית-טיפולית, מדובר בתוספת של כ-2,000 ילדים נכים שסובלים מבעיות התפתחותיות שונות.

אור-נוי: כמובן שתוספת של 4,000 ילדים עולה כסף.

אור-נוי: אני רוצה לציין שכל חברי הוועדה מתייחסים למסקנות באותה צורה.

אור-נוי: לא מצאנו אפשרות להוריד לבנה או שתיים מהנדבך שבנינו - לחסוך דרכה קצת כסף - מבלי למוטט את כל הנדבך.

אור-נוי: ניסינו לתת פתרון לבעיות רפואיות מורכבות וקשות, כולל ילדים חולי סוכרת שלפחות בתקופה הראשונה של המחלה יש צורך במאמץ גדול של המשפחה, עד שהילדים הללו מתרגלים, נתנו להם גמלה רק לשנה, וזאת מתוך רצון לחסוך בכסף.

אור-נוי: נעבור לנושאים ההתפתחותיים.

אור-נוי: ילדים עם פיגור קשה או אפילו בינוני, מהווים מעמסה.

אור-נוי: לא ראינו דרך לקבוע איזה שהוא גבול אחר מהגבול שקבענו או אם תרצו, ילדים עם חוסר תפקוד או קטיעה של שתי גפיים.

אור-נוי: אחת הבעיות שהתעוררה שאי-אפשר בעצם לבוא ולחתוך קבוצה כזו לחצי ולומר אלה כן ואלה לא.

אור-נוי: אנחנו מדברים על בעיות תפקודיות קשות.

אור-נוי: כיום הגמלה ניתנת רק לילדים עם בעיות קשות.

אור-נוי: תקוותנו שבעתיד גם ילדים עם בעיות בינוניות יזכו לגמלה.

אור-נוי: החלטנו להוריד במידה קלה את הסף של מקבלי הגמלה בגין ליקוי שמיעה קשה, מ-45 דציבל ל-40, בתנאי שהם חייבים להרכיב מכשיר שמיעה.

אור-נוי: הילדים הללו דורשים השקעה מצד המשפחה והסביבה שאיננה פחותה באופן מהותי מילד שיש לו ירידה בשמיעה של 50 או 60 או 70 דציבל, אני מדגיש, בתנאי שהם מרכיבים מכשירי שמיעה.

אור-נוי: בנינו את היסודות שאנחנו מאמינים שהם יסודות הרבה יותר צודקים, הרבה יותר הוגנים ואשר יאפשרו מתן עזרה מסויימת מצד המדינה לאותן משפחות שהגורל המר להם, ויש להם ילדים עם נכויות או עם בעיות רפואיות קשות.

אור-נוי: עם כל העבודה שעשינו, אני חייב לומר שאנחנו לא מרגישים שסיימנו את העבודה.

אור-נוי: אמרתי שכל עוד שלא יהיה איזה שהוא מכשיר אובייקטיבי, ככל האפשר, שיקבע רמות תפקוד של ילדים עם בעיות התפתחותיות, המצב לא יהיה אופטימלי.

אור-נוי: קצבנו לביטוח הלאומי, ולעצמנו, כי אנחנו רואים את עצמנו מלווים את התהליך הזה, שנתיים שבהם צריך להתבצע המחקר המתאים או המחקרים המתאימים כדי לבוא בסופו של דבר עם כלים שיוכלו לתת מענה יותר הגון ואובייקטיבי למקבלי הגמלה.

אור-נוי: אנחנו מבקשים שהאמצעים לביצוע המחקר והמעקב הזה יינתנו כדי שבעוד מספר שנים יהיו לנו כלים יותר טובים לבדיקה והענקת גמלת הנכות.

אור-נוי: במצב הזה נוכל גם לפצות את כל אותן משפחות שבהן יש יותר מילד אחד עם בעיה רפואית או התפתחותית קשה, אבל לא קשה דיה כדי לעמוד בדרישות של מתן הגמלה.

אור-נוי: אני רוצה להדגיש שהתקנות לא נוסחו באופן משפטי, אבל משתדלים להיות קרובים לצדק.

אור-נוי: אני מקווה שבמידה וההמלצות הללו יאושרו, נעשה קצת יותר צדק עם כל אלו שזקוקים לכך.

אור-נוי: תודה לכם.

דוד טל: תודה.

דוד טל: פרופ' אור-נוי, אולי תוכל להוסיף עוד כמה מלים, מדוע אי-אפשר יהיה לעשות את זה בפרק זמן של שנתיים-שלוש, לפרוש את זה בצורה הדרגתית ולא בבת אחת כדי שזה יקל על אנשי האוצר, וכדי שלא יצאו חוצץ נגדנו?

דוד טל: פרופ' אשר אור-נוי:

דוד טל: אנחנו צריכים להפעיל את זה בשני תחומים, בתחום הרפואי ובתחום ההתפתחותי.

דוד טל: בתחום ההתפתחותי-שיקומי הוספנו, יחסית, מעט ילדים, את כל הילדים עם בעיות שמיעה.

דוד טל: יישרנו קו, וביישור הקו הזה, אתה לא יכול לבוא ולומר קבוצה מסויימת כן וקבוצה מסויימת לא.

דוד טל: זה פשוט בלתי אפשרי.

דוד טל: האם בזמן יישור קו מישהו יכול לבוא ולומר, ילדים עם קטיעות בגפיים - שזאת קבוצה חדשה - יחכו שנתיים.

דוד טל: למה הם יחכו וילד עם בעיות מוטוריות קשות ופיגור לא יחכה.

דוד טל: לכן, יש לנו בעיה.

דוד טל: אפשר גם לדבר על אותה קבוצה נוספת קטנה של ילדים עם ליקוי שמיעה.

דוד טל: הגבלנו ואמרנו, רק אם הוא מרכיב מכשיר שמיעה.

דוד טל: קשה לשים אצבע, מבחינת הצורך בטיפול, על משהו ולומר, הילד מתחת ל-45 דציבל עד 40 שמרכיב מכשיר שמיעה, שונה באופן מהותי מילד עם 45 וחצי דציבל שגם הוא מרכיב מכשיר שמיעה.

דוד טל: בתחומים הרפואיים, הדבר היחיד שהשתנה זה תוספת של ילדים שדורשים בדיקות דם או בדיקות מעבדה מדי יום או לפחות פעם בשבוע מחוץ למערכת הביתית, ומדובר בעיקר על ילדים חולי סוכרת.

דוד טל: עשינו חשבון שכבר הקטנו את זה לשנה, לא לכל השנים עד גיל 18, אנחנו מדברים בסך הכל על כ-300 גמלאות.

דוד טל: נו, ואם נקצץ באיזה שהוא שלב בהתחלה את אותם 300 גמלאות ונדחה את זה לשנה, מה הוא הרווח הגדול?

דוד טל: עוד דבר אחד שכדאי לזכור.

דוד טל: החלטנו לבטל את ההבדלים בגובה הגמלה בגילאים שונים כי לא ראינו בזה שום טעם.

דוד טל: האם באמת יכולים למצוא איזה שהוא צידוק שילד חירש בגיל שלוש יקבל X שקלים ובגיל 14 Y ובגיל 18 Z שקלים?

דוד טל: כאנשי מקצוע, כאנשים שמייצגים כאן את הביטוח הלאומי שנתנו את הגמלאות האלה, לא יכולנו למצוא צידוק לזה.

דוד טל: אנחנו מנסים לעודד את מתן הטיפול, ואני חושב שזאת נקודה מאוד עקרונית.

דוד טל: תראו שלגבי הנושאים ההתפתחותיים אנחנו מתנים חלק ממתן הגמלה, 20%, בהימצאות הילד במערכת טיפולית, ומקומות שבהם ישנה מערכת טיפולית.

דוד טל: במדינת ישראל יש הרבה מקומות, בין אם מדובר בערים קטנות ובין אם מדובר בקבוצות אוכלוסיה אתניות שונות, שבהן רמת הטיפול, במיוחד בבעיות התפתחותיות לא מתאימה לדורנו, ואנחנו צריכים לעשות משהו, לא דרך התקנות, אבל כחברה, שנוכל לתת גם לילדים הללו את השירותים שמגיעים להם מכוח חוק, שחוק בריאות ביטוח ממלכתי קיים והוא מקנה, אבל אין מי שיתן להם.

דוד טל: קיים אבל לא מיושם.

בתיה קראוס: שמי בתיה קראוס, אני נציגה של פורום הורים לילדים עם נכויות רב-תחומיות.

בתיה קראוס: אני מייצגת פה אוכלוסיה שכן מקבלת קצבה, ואומרת: הקצבה הזאת לא מספיקה לנו, ואני רוצה להתייחס דווקא לנושא הטיפולי.

בתיה קראוס: גם היום שואלים אותנו, איפה הילד לומד, ואם הילד לא לומד במקום טוב מורידים לו.

בתיה קראוס: כשילד הוא נכה רב-תחומי, כמו הילד שלי, שהוא גם P.C קשה, מרותק לכסא גלגלים, הוא - - - והוא גם אוטיסט, אני צריכה את הכסף הזה לטיפול.

בתיה קראוס: אני מאוד רוצה לתת לו שיקום.

בתיה קראוס: זה ילד עם אינטליגנציה יותר מתקינה והוא יכול להגיע לעצמאות, לפחות מחשבתית, גדולה מאוד.

בתיה קראוס: במסגרת של הקצבה היום, אי-אפשר להגיד לי שבקצבה הזאת את צריכה גם לטפל בצורה נאותה בילד וגם להמשיך לקדם אותו מבחינה רוחנית, פיזית, אישית.

בתיה קראוס: הילד שלי לומד בבית ספר של החינוך המיוחד.

בתיה קראוס: בבית ספר הספציפי הזה אין טיפולים פרה-רפואיים.

בתיה קראוס: כל בר-דעת מבין ש-1,400 שקל קצבה נותן 14 טיפולים בחודש, כל אחד מהרופאים המאוד מכובדים שיושבים פה יודעים ש-14 טיפולים זה לא מגרד את קצה החוט של כלום.

דוד טל: לכמה טיפולים בחודש הילד שלך זקוק?

בתיה קראוס: לפי דו"ח שישבו עליו מומחים הילד שלי צריך בין 6 ל-10 טיפולים בשבוע.

ד"ר יצחק קדמן: את לא מקבלת שום דבר מקופת חולים?

בתיה קראוס: לא, והילד שלי לומד בבית ספר "צעד קדימה" ושם אין טיפולים פרה-רפואיים, וזה המקום היחיד שמתאים לו.

בתיה קראוס: הוא למד שנים באסף הרופא והם לא ידעו מה לעשות עם האוטיזם שלו, לא יכולתי להשאיר אותו במקום, ומשרד החינוך אמרו לי, תשאירי אותו בבית.

דוד טל: תודה.

זיוה בן-איטב: שמי זיוה בן-איטב וגם אני אמא מפורום הורים לילדים עם נכויות רב-תחומיות.

זיוה בן-איטב: הבן שלי הוא ילד P.C, לא מאוד קשה.

זיוה בן-איטב: יש ילדים נכים שמשלבים מספר נכויות והשאלה, אם הוועדה לקחה בחשבון גם את הבעיה הזאת.

זיוה בן-איטב: הבן שלי הוא לקוי שמיעה.

זיוה בן-איטב: 90 דציבל ירידה, זו בעיה אחת.

זיוה בן-איטב: תוסיף לזה P.C שיוצר בעיות של שרירים ודיבור.

זיוה בן-איטב: פרופ' אור-נוי דיברתי איתך ואמרתי לך שאנחנו לא מקבלים שום דבר מקופת חולים, חוק ההסדרים, הילד, על פי חוק, מוגדר כחינוך מיוחד.

דוד טל: הדבר הזה תוקן, אבל יכול להיות שהוא עוד לא מופעל בשטח.

קריאות: קופות החולים גם לא מתכוונות ליישם זאת.

קריאות: מה יעשה האזרח הקטן?

דוד טל: הדבר היחידי שנותר לך זה אולי להגיש עתירה לבית משפט ולתבוע אותם.

דוד טל: אבל לפני זה אפנה באופן אישי לקופות החולים בנושא הספציפי הזה, במידה וזה לא יבוא על מקומו בשלום, אז כנראה שנצטרך לעשות איזה סנקציות אחרות.

דוד טל: בית משפט זה המקום האחרון שאפשר להגיע אליו.

זיווה בן-איטב: אני חוזרת לדבר על הנקודה, כי כשקיבלנו שירותים הגבילו אותנו ל-14 טיפולים בשנה.

זיווה בן-איטב: זו היתה סידרת הטיפול שקיבלנו.

זיווה בן-איטב: בתיה קראוס: בואו נבדיל בין החוק שאומר שילד - - - מגיע לו אינספור טיפולים לכל החיים, לבין קופת חולים ששמרו רק עד גיל שבע, ואחרי גיל שבע הם לא שמרו, ועל קופות החולים שלא נותנות שירותים של מה שאנחנו קוראים התפתחות הילד, אבל זה לא משנה, הם בתוך הסניפים עצמם ליותר מילדים בגיל חמש או שש, ואז יש החוק.

זיווה בן-איטב: החוק בסדר, החוק אומר, מגיע אבל בשטח, קופות החולים גם לא ערוכות וגם לא מוכנות לתת.

זיווה בן-איטב: היום, אנחנו מאגדים תלונות של הורים חדשים, כי קופות החולים עוד לא שמעו שהחוק שונה החוק, אנחנו נביא להם את זה כתוב, ואם הם לא יתנו, אנחנו מארגנים תביעה.

דוד טל: ד"ר יצחק קדמן, בבקשה.

ד"ר יצחק קדמן: אני רוצה לומר מלת שבח גם ליושב ראש הוועדה.

ד"ר יצחק קדמן: עשר שנים שאני מנהל משאים ומתנים, וחלק מאנשי הביטוח הלאומי גם מכירים את כל המשאים והמתנים שהיו כדי לשנות את ההגדרות של קצבת ילד נכה, אני חושב שמה שאתה עשית במינוי הוועדה הוא תחילתה של פריצת דרך, ויש לברך על כך.

ד"ר יצחק קדמן: אני גם מוכרח לומר שהיתה עבודה יוצאת מן הכלל בוועדה, ומגיע לפרופ' אור-נוי הרבה שבחים.

ד"ר יצחק קדמן: יחד עם זה אני רוצה להעיר הערות, אולי בשוליים יפגעו קצת בקונסנסוס של הוועדה.

ד"ר יצחק קדמן: אני סבור שלפחות בגין השאלות של יושב ראש הוועדה לגבי יישום הדרגתי, טעינו בזה שלא ציירנו תמונה יותר שלימה.

ד"ר יצחק קדמן: תוספת של 4,000 ילדים איננה מפצה את כלל הילדים שלדעת הכל זקוקים וזכאים לקצבה, ולא יקבלו אותה גם אחרי התיקון.

ד"ר יצחק קדמן: שאף אחד לא ישגה באשליות שפתרנו את כל הענין.

ד"ר יצחק קדמן: יכול להיות שמבחינה טקטית היינו צריכים לצייר תמונה של 8,000 ילדים - ואפשר היה לצייר תמונה כזאת - ולומר, 4,000 ייושמו מיד, ו-4,000 נוספים ייושמו לעתיד לבוא.

ד"ר יצחק קדמן: יכול להיות שמבחינה טקטית טעינו, כי כך היה צריך להציג את הענין וזה היה עושה צדק לענין.

ד"ר יצחק קדמן: אני רוצה להעיר מספר הערות לדברים שלא באו על תיקונם, ואני חושב שצריכים לבוא על תיקונם בהמלצות הוועדה.

ד"ר יצחק קדמן: אני סבור שמוכרחים למצוא פתרון לבעיית הילדים עם נכויות שנמצאים במשפחות אומנה.

ד"ר יצחק קדמן: הוועדה לא נתנה לענין הזה פתרון.

ד"ר יצחק קדמן: ילד עם נכות כפי שמוגדר בתקנות שזכאי לקצבה, לא מקבל היום בגלל תקנה מפורשת שאומרת שילד אומנה לא זכאי.

ד"ר יצחק קדמן: הדבר פועל לרעתם של ילדים שנמצאים במשפחות אומנה.

ד"ר יצחק קדמן: הוויכוח אם זה תפקידו של משרד העבודה והרווחה שמשים את הילד באומנה או תפקידו של הביטוח הלאומי הוא לא מעניינם של הילדים.

ד"ר יצחק קדמן: נכון שמשפחה אומנת שמקבלת ילד נכה מקבלת קצת יותר מאשר משפחה עם ילד רגיל, אבל אין בכך כדי לענות לבעיה של משפחה אומנת שצריכה להתמודד עם ילד נכה.

ד"ר יצחק קדמן: אני לא חושב שהילדים הנכים שהועברו למשפחות אומנות צריכים להיענש או שהביטוח הלאומי, בענין הזה, צריך לחסוך על גבם את הכסף, והמספר אגב לא גדול, לדעתי מדובר בכמה עשרות משפחות אומנה שמגדלות ילדים עם נכויות.

ד"ר יצחק קדמן: אני סבור שמשפחה אומנת שמגדלת ילד נכה אשר זכאי על פי התקנות, צריכה להיות זכאית לקצבה הזאת.

משה בוטון: מה הנימוקים של אלה שטוענים שהם לא זכאים?

משה בוטון: ד"ר יצחק קדמן: הם אומרים, המשפחה האומנת מקבלת כסף ממשרד העבודה והרווחה כדי לקלוט את הילד - - - נכון, אז היא מקבלת קצת יותר, יש הבדל בסכומים שניתנים למשפחה האומנת.

משה בוטון: אבל אני חושב שזה לא נכון.

דוד טל: יש הבדל והוא לא קטן.

ד"ר יצחק קדמן: יש הבדל, הוא לא מספיק גדול, הוא לא עונה לכך שהילד הזה, מבחינת הזכאות שלו, זכאי.

ד"ר יצחק קדמן: יכול להיות שצריך לעשות איזה שהוא חישוב, איזה קיזוז או איזה שהוא סידור מן הסוג הזה, אבל אני חושב שאי-אפשר להתעלם מהילדים האלה.

ד"ר יצחק קדמן: לא קל להשיג משפחות אומנה שיתמודדו עם הקשיים של ילד נכה, ואני לא חושב שאת החסכון צריך לחסוך פה.

ד"ר יצחק קדמן: במידה מסויימת גם יש שינוי בתקנות בנוגע לילד שמוחזק במוסד.

ד"ר יצחק קדמן: בתקנות הקודמות נאמר שאם הילד מוחזק במוסד, והוא מוחזק על ידי משפחתו, אזי הוא יהיה זכאי לקצבה.

ד"ר יצחק קדמן: הסעיף הזה משום מה ירד - - -

קריאות: לא, לא, הוא הוחזר.

ד"ר יצחק קדמן: אני שמח שהוא הוחזר.

ד"ר יצחק קדמן: לגבי חלק מהאוכלוסיה יש הרעה במצב לעומת מה שהיה קודם.

ד"ר יצחק קדמן: תוספות מסויימות, למשל, קצבה של 120% שהיתה קיימת בעבר, נמחקה.

ד"ר יצחק קדמן: כתוצאה מזה יכול להיווצר מצב שיש משפחות מסויימות שהמצב שלהן מכוח התקנות החדשות יורע.

ד"ר יצחק קדמן: מאחר והתקנות החדשות באות לשפר מצב ולא להרע מצב, ולו של איש או משפחה אחת, אני חושב שהדבר הזה הוא בלתי קביל.

ד"ר יצחק קדמן: אני יודע שזה נעשה כדי לומר, הנה, אנחנו תורמים קצת לעלות התקציבית.

ד"ר יצחק קדמן: אני חושב שאי-אפשר, אני לא מכיר תקדים כזה בשום מקום אחר, להרע מצב בהשוואה למצב שהיה קיים בעבר.

ד"ר יצחק קדמן: אלה עיקר ההערות שלי.

ד"ר יצחק קדמן: מלבד זה, אני חושב שצריך לעשות עכשיו כל מאמץ על מנת שהדברים האלה ייושמו, כדי שהילדה מטבריה שהיתה פה שאני שמח שבעקבות השינויים שהכנסנו תהיה מעכשיו זכאית, לפי התקנות החדשות, לא רק על הנייר אלא גם בפועל.

דוד טל: תודה רבה ד"ר קדמן.

דוד טל: אני יכול לומר לך שאעשה ככל אשר אוכל, ולא בכדי כוננתי את הוועדה הזאת.

דוד טל: כפי שאמרתי, אני מעריך מאוד את העבודה שלה, ואת המסקנות שלה.

דוד טל: אני מתכוון ללכת עם הנושא הזה, ויש לי יסוד סביר להניח שמשהו ייושם.

דוד טל: אני רוצה להיות אופטימי ולומר שבסופו של דבר נגיע לזה.

דוד טל: באיזה פרק זמן?

דוד טל: קשה לי כרגע להגדיר, אבל אני חושב שעצם העובדה שיוצאים לדרך ומרחיבים את הקריטריונים של אותם ילדים שיכולים להיכנס לקריטריונים ולהקל על ההורים הללו, אני חושב שזה צעד חשוב.

דוד טל: לינביץ משה: שמי משה לינביץ ואני חבר הוועדה.

דוד טל: קודם כל, אני רוצה לברך על כך שנכנסו לוועדה נציגי ציבור, שאני אחד מהם, כי אין כמו הורים לילדים נכים שיודעים ומכירים את הבעיות של הילדים הנכים.

דוד טל: אני רק ממליץ שבוועדות כגון זו או אחרות למנות 3 נציגים כדי שיהיה פאנל יותר רחב, כדי שנוכל להיאבק על הבעיות שלנו.

דוד טל: בענין 4,000 הילדים שרוצים להכניס למסגרת החוק, אני חושב שזה טיפה בים, זה דבר הכרחי ואי-אפשר לדחות זאת.

רוני ארד: אדוני היושב ראש, אני נציג האוצר, ואני מתנצל שאני צריך ללכת.

דוד טל: לאן אתה צריך ללכת?

דוד טל: לא הוזמנת לוועדה הזאת?

רוני ארד: הוזמנתי, אבל אני פשוט חייב ללכת לוועדת הכספים כי מעבירים שם הצעת חוק ואני חייב להיות שם.

רוני ארד: אני מצטער.

דוד טל: אין מספיק אנשים באוצר?

דוד טל: זה משאיר טעם לא טוב.

דוד טל: אני לא הוועדה לביקורת המדינה שיש לי כוח ויכולת להביא לך צו הבאה ולהשאיר אותך כאן בכוח.

דוד טל: אז כרגע תוכל לעשות ככל אשר עולה על דעתך.

רוני ארד: אדוני היושב ראש, קיבלתי את המסקנות רק אתמול אחר הצהרים ולא הספקתי לעבור עליהן.

רוני ארד: כמובן שלעלות התקציבית, בלי שום מקור תקציבי, אנחנו מתנגדים ליישום.

דוד טל: מקור תקציבי, זה ביטוח לאומי, ענף ילדים, יש רזרבות גדולות גם בחישוב אקטוארי - - -

רוני ארד: גרעון של הביטוח הלאומי נחשב כגרעון המדינה וזה לא משנה אם מוציאים אותו מתקציב המדינה או מתקציב הביטוח הלאומי.

רוני ארד: צריך להסביר שזה מגדיל את הגרעון וחלק מהגרעון זה בדיוק מקור תקציבי מתקציב המדינה.

דוד טל: אני חושב שהביטוח הלאומי הוא גוף סטטוטורי.

רוני ארד: אבל עדיין הגרעון של הביטוח הלאומי נחשב כחלק מגרעון תקציב המדינה, וגרעון המדינה זה חוק.

דוד טל: אני חייב לומר שזו לא הפעם הראשונה שאתם מגיעים לא מוכנים לישיבות הוועדה.

דוד טל: הגם שקיבלת את החומר רק אתמול, אני חושב שהיה ראוי שתקרא אותו, ואם לא התכוונת להתייחס אליו, אז אולי היה באמת מיותר שתגיע.

דוד טל: אני רוצה שתדע שהוועדה הזו השקיעה הרבה מאוד עבודה בנושא, ואנחנו מייחסים לה חשיבות רבה מאוד.

דוד טל: אני מודיע לך חד-משמעית שאם ההתנהגות המזלזלת הזאת מצד האוצר תמשיך, אפנה ליושב ראש הכנסת לעשות סנקציות בכל מה שאתם, אנשי האוצר, תביאו כהצעות חוק לכנסת.

דוד טל: חד-משמעית, ואגב, הנושא הזה קורם עור וגידים.

דוד טל: גם יושב ראש הכנסת כבר מלא מכם בצורה לא נורמלית.

דוד טל: אני אומר בצורה כללית, לא דווקא אישית אליך.

דוד טל: אני גם חושב שכדאי שתעביר זאת לשר האוצר.

דוד טל: עוד מעט אראה אותו בוועדת הכספים, אעביר לו גם את המקרה הזה.

רוני ארד: קיבלנו את זה רק אתמול אחר הצהריים, גם כן, באופן לא רשמי.

רוני ארד: עכשיו, אני לא איש מקצוע בנושאים האלה, ולוקח קצת זמן להבין את הדברים האלה, כלומר מה היה, ומה יהיה עכשיו.

רוני ארד: עקרונית, קיבלנו את זה רק היום בבוקר.

דוד טל: אין לכם רפרנט של ביטוח לאומי?

רוני ארד: אני הרפרנט של ביטוח לאומי.

דוד טל: אז אתה איש מקצוע.

רוני ארד: אבל עדיין צריך לקרוא את הדברים, ובעצם כאילו קיבלנו את החומר היום בבוקר, ואני לא מכיר את כל הדברים בעל פה.

רוני ארד: אני אומר שוב, הדברים לא פשוטים, מדובר בעלות של 90 מיליון שקל.

רוני ארד: בכל אופן, כרגע, הדבר היחידי שאני יכול להגיד, שאין לנו שום מקור תקציבי, ולכן אנחנו מתנגדים.

ד"ר יצחק קדמן: מותר לי לנחש שגם אחרי שתקרא את המסקנות, דעתך לא תשתנה.

מידד גיסין: אני חושב שבכלל לא צריך להזמין את נציגי האוצר, כי התשובות הן אותו דבר בכל ועדה, בכל נושא ובכל ישיבה.

רוני ארד: אדוני היושב ראש, אני רוצה להוסיף שאין פה שום ענין של זלזול.

רוני ארד: היו"ר דוד טל: זלזול מתמשך, אפילו לא זלזול ב- - -

קריאות: - -

רוני ארד: אני חייב להסביר.

דוד טל: הסברת, בסדר.

דוד טל: עכשיו בייגה יצטרך להסביר.

משה לינביץ: בנושא גובה הגמלה של 1,400 שקל.

משה לינביץ: אנחנו מדברים על 14 אלף ילדים עם מוגבלויות מאוד קשות ורוצים להעלות את זה ל-18 אלף ילדים עם מוגבלויות מאוד מאוד קשות, כאשר המוגבלויות האלה מטילות עומס קשה מאוד על המשפחה, גם עומס כלכלי וגם עומס טיפולי.

משה לינביץ: לכן, אני חושב שיש מקום לשקול את האפשרות שלקבוצות מסויימות של ילדים עם נכויות קשות או עם מספר נכויות לתת מעבר לגמלת ילד יחיד.

דוד טל: אני רוצה שנהיה ריאליים.

דוד טל: ד"ר קדמן מכיר את זה, ואני רוצה שתדעו שקשה מאוד מאוד לקבל הסכמת האוצר לכל תוספת לתקציב.

דוד טל: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו, האם לא כדאי לפתוח איזה שהיא פירצה קטנה, לחדור דרכה,

דוד טל: להרחיב את הפתח הזה ולהיכנס, גם אם יקח לנו שנה ושנתיים.

דוד טל: או לומר שאנחנו רוצים להוסיף גם את ה-4,000 הילדים שד"ר קדמן דיבר עליהם שגם זה קשה - ואני מניח שיש ילדים נוספים - ואז האוצר יגיד, עם זה אני לא יכול להתמודד, וזה בשום פנים ואופן לא בא בחשבון.

דוד טל: אני חושב, לפחות מבחינת הילדים, אם אתה מדבר על סל כזה ענק, זה נדחה על הסף.

דוד טל: אבל אם אתה מתחיל מסעיף תקציבי קטן, ואחרי חצי שנה עוד סעיף תקציבי, וכן הלאה, זו הדרך.

דוד טל: מפני שבסך הכל, כולם מודים, כולל מנכ"ל הביטוח הלאומי שיש עיוותים גדולים מאוד במערכת, ויש הרבה מאוד ילדים שזכאים וצריכים לקבל.

דוד טל: אז אנחנו צריכים לראות את סדר העדיפות שלנו, ולהתחיל עם יותר קטן ולא להרחיב את זה.

דוד טל: אני אומר לכם שאני עובר את מנכ"ל הביטוח הלאומי ואולי גם את שר העבודה והרווחה.

דוד טל: אני לא יודע איך אני עובר את האוצר עם העלות הזאת של 90 מיליון שקל.

דוד טל: אני אומר לכם שביום שנצליח להעביר זאת, אהיה אחד האנשים המאושרים, כי זה יהיה איזה שהוא דבר חדש, כפי שאמרתי, עליית מדרגה נוספת, הקלה להרבה הורים שממש נשחקים ביום-יום - ואני מכיר את זה מקרוב - ונשחקים בטיפולים, בהוצאות הכספיות, במצב המשפחתי בתוך הבית, ד"ר קדמן יכול להרצות לך שעתיים בנושא הזה.

דוד טל: אבל אם נצליח בנושא הזה, נקל על הרבה מאוד אנשים.

דוד טל: יש לנו עוד קדנציה, אם ניבחר שוב, ואם נקבל את רשות ועדת העבודה, נדאג גם ל-4,000 הנוספים שדיבר עליהם ד"ר קדמן.

דוד טל: משה לינביץ: אביא לדוגמה את הילדים הסובלים מדיסוטונומיה המונים 112 ילדים.

דוד טל: השבוע נפטרו 2.

דוד טל: אני רוצה להגיד לכם שהעומס על המשפחה, מבחינה טיפולית ומבחינה כלכלית, מגיע לכ-7,000 שקל לחודש.

דוד טל: יש נכויות מאוד מאוד קשות ואנחנו צריכים לפרוט אותם.

דוד טל: האם זה 100 ילדים?

דוד טל: האם זה 1,000 ילדים?

דוד טל: ושם אנחנו חייבים לתת את העזרה למשפחה.

דוד טל: אם נסתכל על זה לעתיד, מה יקרה אם אותה משפחה לא מסוגלת לשאת את הנטל?

דוד טל: האם אותה משפחה לא תיהרס?

דוד טל: האם באותן משפחות לא יהיו זוגות שיגיעו לגירושים?

דוד טל: אז צריך לתת צ'אנס לילדים האלה לחיות קצת יותר טוב ושיוכלו לתפקד בחברה.

דוד טל: כי אם אנחנו גוררים אותם הצידה, הפתרון שלהם זה רק מוות.

דוד טל: אלה הדברים שאנחנו חייבים לעשות.

דוד טל: נכון שהאוצר מתנגד ואומר, אין כסף, ואין כסף, אבל אנחנו צריכים להכריח, בכל דרך אפשרית, ומי כמוכם יודע טוב לעשות את זה, להביא את הכסף לאוכלוסיה שזקוקה לו.

דוד טל: תודה.

רמי לוי: שמי רמי לוי ואני אב לשתי בנות עם נכות רב-תחומית.

רמי לוי: אני עצמאי והעסק שלי מצריך שאני אעבוד הרבה שעות ביום.

רמי לוי: חשבתי לבקש הקלות במס בצורת נקודות זיכוי או משהו כזה במקום מה שאתם מבקשים, כי פסיכולוגית אולי ייראה לאוצר שיותר קל לו לתת לנו הקלות במס.

דוד טל: הבעיה היא שלא כל ההורים של הילדים הללו הם עצמאיים וההקלה במס אכן תעזור להם.

דוד טל: אני חושב שזה צריך להיות אוניברסלי, יותר לרוחב, וזה יהיה טוב יותר.

משה בוטון: אני מבקש לשאול את הוועדה.

משה בוטון: בסעיף 3 נאמר ש"חברי הוועדה הסכימו כי אין לקבוע בנוסח החוק מתן גמלה לפי אבחנות ספציפיות".

משה בוטון: זאת אומרת, השיקול יהיה ליקוי תפקודי.

משה בוטון: אני זוכר בדיונים שהיו בוועדה, העלו סוגי מחלות או סוגי נכויות שאמרו, עצם זה שילד לוקה במחלה הזאת, לא קשור באמת אם הוא יכול קצת לתפקד, זו מחלה שמצדיקה מתן גמלה.

משה בוטון: הכנסנו אז בחוק ילדים שחולים בתסמונת דאון, המופיליה, טלאסמיה, ואמרנו שהנכויות האלה מצדיקות מתן הגימלה בלי לבדוק את התפקודים השונים של הילד.

משה בוטון: השאלה, האם הוועדה בדעה שאין בכלל לקבוע סוגי מחלות כאלה אלא רק באופן תפקודי?

אור-נוי: אני חושב שבאופן כללי במתן טיפול לילדים עם בעיות התפתחותיות ועם צרכים מיוחדים שנמצאים במערכת החינוך המיוחד, הלכנו צעד גדול מאוד קדימה.

אור-נוי: לאחרונה, בחוק ההסדרים, התקבל הנוסח שזה לא בא במקום הזכאות של הילדים לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ובאמת, הקופות מחוייבות היום לתת טיפול בילדי החינוך המיוחד, בהתאם לסל שמגיע לילדים האלה.

אור-נוי: עכשיו, הסל עוד לא נקבע ואני לא רוצה להיכנס לגודל הסל וכן הלאה.

אור-נוי: חלק מהדברים שנקבעו הקופות פשוט לא מיישמים אותם, יש חלק מהדברים שעדיין לא נקבעו, כי החוק בכללותו, בתחום התפתחות הילד היה מאוד מעורפל.

אור-נוי: היום הזכאות לקבל שירותים טיפוליים היא עד גיל 9 ולא עד גיל 6, והקופות, בחלק גדול מהמקומות כבר מיישמים זאת.

אור-נוי: לכן, זה אמור לתת מענה מסויים.

אור-נוי: אנחנו, במשרד הבריאות הולכים להקנות סל לילדים עם הבעיות הקשות, למשל ילדים אוטיסטיים, ולא חשוב איפה שהילד יהיה.

אור-נוי: לגבי ילדים אוטיסטים, הכוונה היא לדבר על סל שהוא בסביבות 10 שעות טיפול בשבוע.

בתיה קראוס: למה דווקא אוטיסטים?

אור-נוי: לא בגלל זה שנבחרו אוטיסטים, זה חלק מהליך שבבעיות התפקודיות הקשות אנחנו מתכוונים להקנות סל שיגיע לכל ילד, ולא חשוב באיזה מערכת הוא נמצא.

אור-נוי: זה ענין שיקח שנים, זה לא יפתור את הבעיה המיידית.

אור-נוי: לגבי גובה הגמלה.

אור-נוי: 1,400 שקל או 1,500 שקל או 5,000 שקל, לא אנחנו הכתובת, ואני מנוע מלהתייחס לזה.

אור-נוי: אני שותף למצב ולעובדות שטיפול בילד עם נכות קשה, עולה לאין ערוך יותר מאשר אותה גמלה שביטוח לאומי נותן, אפילו אם מקבלים את השירותים מקופות החולים.

אור-נוי: אתם יודעים שבחלק מהשירותים צריך גם להשתתף, וגם זה עולה לא מעט כסף.

אור-נוי: אבל לא אנחנו יכולים או בכלל רשאים לדבר על גובה הגמלה, כמובן שדיברנו על העלויות לפי גובה הגמלה היום.

אור-נוי: ילדים עם נכויות רבות, כאשר הם לא נכנסים, ימצאו את פתרונם בזמן שיהיה המבחן התפקודי שדיברתי עליו.

אור-נוי: הזכרתי את מספר הילדים במשפחה שאף אחד איננו עובר את הסף לפי התקנות החדשות.

אור-נוי: אותו דבר עם מספר נכויות ולא עוברים את הסף.

אור-נוי: אני רוצה לומר שחלק גדול מהילדים יעברו היום את הסף החדש, ובמידה שלא, זה יוכל לבוא על פתרונו רק במבחן תפקודי, ואנחנו מצפים לזה.

אור-נוי: לגבי ההסתייגויות של ד"ר קדמן.

אור-נוי: כבר שמענו שחלק מהם הוכנסו.

אור-נוי: הקיצוץ של 20% מאותם מעטים שקיבלו גמלה של 120% או דברים אחרים שבהם ניתן לחסוך קצת כסף, בא במטרה שהסך הכל הכללי יקטן ולא יהיה גבוה יותר.

משה בוטון: מדובר במשפחות עתידיות, משפחות קיימות אי-אפשר להוריד להם את ה-120%.

אור-נוי: את זה אינני יודע.

אור-נוי: ילדים שמקבלים שירותים התפתחותיים, אין כמעט בעיה התפתחותית שבה טווח הנכות הוא לא ענק, ואני מוכן לקחת אפילו את מה שילדים אוטיסטים, אוטיזם ו - - - זה ספקטרום של אותה בעיה למרות שאוטיסטים ובעיות נפשיות הכנסנו כסעיף, כי לא היתה לנו דרך אחרת.

אור-נוי: כמעט כל בעיה התפתחותית, כך תסמונת דאון שהיתה קודם, יש טווח כל כך גדול בין ילדים שבאמת התפקוד שלהם הוא קשה מאוד לבין ילדים שהפגיעה התפקודית היא הרבה יותר קלה או באמת מעטה.

אור-נוי: כך שכולנו, חשבנו שהמבחן הוא התפקוד, הצורך שיש להשקיע בילד ולא השם או האבחנה, ולכן ביטלנו את זה.

אור-נוי: על פי התקנות החדשות, אני לא יודע כמה ילדים עם תסמונת דאון לא יקבלו, והלוואי שכל ילדי תסמונת דאון לא יצטרכו לקבל גמלה לפי התקנות החדשות.

אור-נוי: ד"ר חיה קטן: אני רוצה להוסיף בנקודה הזאת.

אור-נוי: אני לא מכירה את ההסטוריה של אותן מחלות אוטומטיות, הרי בתחילה היה המבחן התפקודי בלבד, ואז אמרנו, ישנן כמה קבוצות שאנחנו יודעים מראש שהטיפול מטיל עומס כל כך קשה על המשפחה, והילד מתפקד, למשל, ילד עם לוקמיה.

אור-נוי: מה שקרה הוא שבמשך השנים באו קבוצות לחץ שונות ורצו שנתאים אותן לקבוצות שהכרנו בצורך, זה מצד אחד.

אור-נוי: מצד שני, היו מקרים של שונות כל כך גדולה שהאבחנה נעשתה עוד לפני שהילד בכלל מראה סימני מחלה, שלא היה צריך כמעט לטפל בו.

אור-נוי: לקחנו בחשבון את הטיפולים הניתנים לאותם ילדים, הכנסנו אותם בקריטריונים, ואמרנו: אין קבוצה לפי מחלה, ילד שעומד בקריטריונים האלה, כשבמחשבה היתה אותם ילדים, סיסטיק פיברוזיס, ועם המופיליה, ועם לוקמיה, מבחינת הטיפולים, מי שמתאים דומה לאלה ייכנס גם כן, שלא יהיו קבוצות לחץ של שמות של מחלות.

אור-נוי: כל מי שעונה ודומה לזה יהיה בפנים.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: דליה אור, בקיצור בבקשה.

דליה אור: אני לא יכולה לחלק מחמאות לעבודה של הוועדה כי אני ישבתי בה.

דליה אור: אני מוכרחה רק לציין שהעבודה שהשקענו היתה מרובה.

דליה אור: ולשאלתך, אם תקרא את החוק מהתחלה ועד הסוף תראה שהוא בנוי בצורה כזאת שהוא יתאים לכל המחלות ולכל האפשרויות, מבחינת הצורך והעומס על המשפחה באמת כזה שהוא מצדיק.

דליה אור: השקענו הרבה מאוד מחשבה בצורת כתיבת הדברים.

דליה אור: אני רוצה לבטא את ההערכה שלי ליחס ההוגן שהיה בתוך הוועדה ולמערכת היחסים שהיתה בין נציגי הציבור בוועדה לבין אנשי המקצוע, זה הוכיח שיש אפשרות לעבוד במשותף, נציגי ציבור מול אנשי מקצוע, ואני פשוט מודה להם על ההגינות ועל היחס המאוד שווה של ניהול הישיבות.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי, אני רוצה לסכם.

דוד טל: אני רוצה לשוב ולהודות לחברי הוועדה, בראשם פרופ' אור-נוי וכל החברים האחרים שעשו, לדעתי, עבודת קודש.

דוד טל: ועדת העבודה מאמצת את מסקנות הוועדה בראשותו של פרופ' אור-נוי, ויושב ראש ועדת העבודה קורא לשר האוצר, שר העבודה והרווחה, והביטוח הלאומי, לאמץ את מסקנות הוועדה ככתבם וכלשונם.

דוד טל: תודה רבה רבותי, הישיבה נעולה.