ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 69, 2000-01-25 10:10

דוד טל: בוקר טוב רבותי.

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות עקב הריון ולידת בת זוג), תש"ס – 1999.

דוד טל: חבר הכנסת איוב קרא, ידידי, עמיתי, שא דבריך.

דוד טל: מה הרעיון שעומד מאחורי הצעת החוק הזו.

איוב קרא: אני ראיתי לנכון, לאור העולם הנאור, המתפתח והדמוקרטי, להביא למצב שיקל על אנשים במצוקה.

איוב קרא: לדעתי אחת המצוקות הקשות שעוברת אישה בעת הריונה וגם בעת הלידה, זה כיצד לטפל בבית, להכין את הבית לחזרתה לאחר הלידה, לשמור על ילד או שניים או כמה שיש לה בעת שהיא בבית החולים.

איוב קרא: לפעמים, תוך כדי ההריון, האישה מתאשפזת לשמירת הריון או למעקבים וכולי ואז יש בעיה בבית ויש מצב שבו אין תשובה לבעל או למי שהיא חיה אתו לסיטואציה הזו.

איוב קרא: לכן, החוק בא להסדיר את המצב הנתון הזה.

איוב קרא: הוא בא להסדיר, שבעת אשפוז עקב הריון ולידה הבעל יהיה חופשי מעבודתו ותחשב חופשתו כחלק מתקופת ימי המחלה המגיעה לו והצבורה במשך השנה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני רוצה לומר לידידי, שכדי להרגיש את המצוקה של האישה צריך להיכנס להריון.

דוד טל: גברת ברכה זיגלמן.

דוד טל: מה יש לגבירתי לומר?

ברכה זיגלמן: בתקופת הלידה, בעיקר וגם בתקופת הריון, הרבה נשים נעזבות ואין להן תמיכה.

ברכה זיגלמן: לא של הורים, לא של קרובים.

ברכה זיגלמן: אני חושבת שהמחלות בגין לידה ובגין כל מיני סיבוכי הריון, באות משום שנשים ממשיכות לבד בכל המטלות שיש להן באופן כללי ובמטלות של ילדים, כמובן.

ברכה זיגלמן: אני חושבת שזה חוק מבורך.

ברכה זיגלמן: אני רוצה רק שתבינו שזו לא איזו פריבילגיה גדולה כי בסופו של דבר המחלה מחושבת מהמכסה של הגבר, כך שזה לא בשמים.

ברכה זיגלמן: אנחנו, בהסתדרות ובמחלקה לאישה העובדת מאד תומכים בחוק הזה, שמאד תומך במטלות של הנשים.

דוד טל: תודה.

דוד טל: כן, אדוני.

מיכאל הילב: אני מהתאחדות התעשיינים.

מיכאל הילב: אני מתנגד ואפילו מתנגד בתוקף לחוק.

מיכאל הילב: לכולנו יש נשים וכולנו בעד עזרה לאישה בהריון.

מיכאל הילב: הנושא הזה בכלל לא בויכוח.

מיכאל הילב: צריך לעזור לנשים בהריון.

מיכאל הילב: לכל בעל יש את המחויבות שלו וכולנו אבות לילדים.

מיכאל הילב: אבל, ההצעה הזאת, אני חושב שהיא לא נכונה ואני אסביר מדוע.

מיכאל הילב: חוק דמי מחלה, שזאת הזכות של העובד, חוקק לפני כמה שנים.

מיכאל הילב: לא לפני עשרות שנים, בשנת 1976.

מיכאל הילב: עד אז לא היתה בעצם זכות לעובד חולה לקבל שכר מכוח החוק.

מיכאל הילב: היו הסכמי עבודה, הסדרים שונים, אבל לא מכוח חוק.

מיכאל הילב: לעובד יש זכות לקבל דמי מחלה עד חודש וחצי לכל חודש עבודה, לפי החוק: 18 יום בשנה.

מיכאל הילב: את זה הוא יכול לצבור עד לתקופה של חמש שנים, לפי החוק: עד 90 יום.

מיכאל הילב: זה מיועד, אני חוזר, כדי לתת לעובד - כשהוא חולה ולא יכול לעבוד - תמורה למחלתו, שיהיה לו ממה לחיות.

מיכאל הילב: מה עשו?

מיכאל הילב: התלבשו על החוק הזה, אדוני היושב ראש ובמספר חוקים – נדמה לי שזה כבר ארבעה חמישה חוקים – אמרו: הוא ייקח את החופש שלו לצרכים אחרים על חשבון ימי המחלה שלו.

מיכאל הילב: זאת אומרת, לא לצורך המחלה שלו, שעבורה נוצר החוק.

מיכאל הילב: למשל, יש לו זכות היעדרות בשל מחלת בן זוג.

מיכאל הילב: לאו דווקא בגלל הריון.

מיכאל הילב: אם לאישה יש מצב בריאות מסוים שהיא צריכה בגללו עזרה בבית, הוא יכול לקחת גם היום – לא צריך את התיקון הזה.

מיכאל הילב: זה לא שייך להריון – ימים על חשבון ימי המחלה שלו, לבוא הביתה ולעזור לה כמה ימים.

מיכאל הילב: יש היעדרות בשביל לטפל בילד חולה.

מיכאל הילב: אלה חידושים של השנים האחרונות.

מיכאל הילב: כשהילד חולה אז העובד, בתיקון שנעשה, יכול לטפל בילד על חשבון ימי המחלה שלו.

מיכאל הילב: לא כי הוא חולה אלא כי הילד חולה.

מיכאל הילב: אותו דבר כשיש הורה חולה.

משה בוטון: יש בן זוג, ילד והורה.

משה בוטון: שלושה מצבים.

מיכאל הילב: הורה, גם שלו וגם של בן/בת הזוג.

מיכאל הילב: זאת אומרת, יש פה כבר אוכלוסייה די גדולה שהעובד לוקח ימים על חשבון ימי המחלה שלו, מטפל בה והמעביד משלם לו.

מיכאל הילב: מה קורה בסוף?

מיכאל הילב: כשהעובד בעצמו חולה, אין לו ימי מחלה.

מיכאל הילב: כל זה בא על חשבון ימי המחלה שלו.

מיכאל הילב: זאת אומרת, התלבשו פה על החוק.

מיכאל הילב: יש פה מדיניות של חקיקה קצת מוזרה.

חיים כץ: כמה אנשים מגיעים לפנסיה ולא נשארים להם ימי מחלה, אתה יודע?

חיים כץ: 95% מהעובדים, כשהם הולכים הביתה, נשארים להם אלפי שעות מחלה.

חיים כץ: אין להם בעיה כזאת.

חיים כץ: הם אחר כך פודים את זה בכסף.

חיים כץ: אז אם הם מנצלים אותם לעזור לאישה, זה בסדר.

דוד טל: חבר הכנסת כץ העלה פה שאלה וזה בסדר.

דוד טל: אני גם רוצה לומר, שאנחנו בעצם לא מתלבשים על אותו עובד ומכריחים אותו לצאת, אם חמותו חולה, לימי מחלה.

דוד טל: הוא צריך להחליט.

דוד טל: ברצותו - אם הוא מוכן לוותר על ימי מחלה שלו לטובת חמותו – "תפדל".

דוד טל: לא ירצה, לא צריך.

דוד טל: אנחנו לא כופים עליו דבר שאינו רוצה.

מיכאל הילב: פה מוצעת הצעת חוק – עד עכשיו דיברתי על הפילוסופיה שלי.

מיכאל הילב: עכשיו אני מגיע להצעת החוק המוצעת – שבה רוצים למעשה לאפשר לעובד לקחת ימים על חשבון ימי המחלה שלו, כשאשתו בהריון, כדי להיות אתה.

מיכאל הילב: זאת אומרת, אין צורך דווקא שהיא תהיה חולה או בגלל מצב בריאות מסוים.

מיכאל הילב: כי בגלל מצב בריאות מסוים, כשהיא בהריון והיא חולה, הוא יכול - לפי החוק היום – להיות אתה על חשבון ימי המחלה שלו.

מיכאל הילב: זה קיים כבר.

מיכאל הילב: עד ששה ימים בשנה.

ברכה זיגלמן: לא מדויק.

ברכה זיגלמן: היא צריכה להוכיח, שבגלל מצב בריאותה או בריאות העובר הוא חייב להישאר.

ברכה זיגלמן: זה לא משום שהוא רוצה לבלות אתה.

מיכאל הילב: אני לא אמרתי את זה.

מיכאל הילב: למה את אומרת שזה לא מדויק?

דוד טל: בסדר.

דוד טל: גברת זיגלמן, אני חושב, צדקה כאן וגם חבר הכנסת קרא מסכים למה שהיא אמרה.

דוד טל: פשוט, לא הבהרת את עצמך.

מיכאל הילב: היום החוק אומר, שכשהאישה במצב בריאות לא טוב – אם זה הריון ואם לא - אם הוא צריך להיות אתה, הוא יכול לקחת עד ששה ימים בשנה על חשבון ימי המחלה שלו.

מיכאל הילב: מה אומר התיקון?

מיכאל הילב: הוא אומר שעצם זה שהיא בהריון, מאפשר לו להיות אתה גם כשהיא בריאה.

חיים כץ: נו, מה רע בזה?

חיים כץ: מזמן, כנראה, לא עבדת במפעלים.

חיים כץ: העובד לא רץ לנצל ימי מחלה.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: כי יש לו בוס ואחר כך זה מתנקם בו.

חיים כץ: הוא לוקח רק ימי מחלה שנחוצים לו ואין לו ברירה.

דוד טל: הריון זו לא מחלה.

מיכאל הילב: אני לא תקפתי את העובד.

דוד טל: אני רוצה להיכנס לנעליים של התעשיינים.

דוד טל: מה בעצם התעשיינים עלולים להפסיד?

דוד טל: אני מניח, שכך הם רואים את פני הדברים: אם הוא ינצל את ימי המחלה שלו לחמותו, לילדו, לאשתו, לא יישארו לו ימים.

דוד טל: אתה לא דואג לו שלא יהיו לו ימי מחלה שהוא יקבל בגינם כסף או שכר, אלא אתה דואג לזה שכשהוא יהיה חולה, במקום להעדר רק ששה ימים בשנה, הוא יעדר ששה ימים נוספים.

דוד טל: כלומר, אתה מדבר על כך שהתפוקה שלו תרד.

חיים כץ: אז יפטרו אותו.

חיים כץ: אני אומר לך איך זה בשטח.

חיים כץ: אני לא מספר לך סיפורים.

חיים כץ: אני אומר לך איך זה "חי".

ברכה זיגלמן: הם מפחדים להיות חולים.

דוד טל: באמת?

ברכה זיגלמן: כן.

דוד טל: אז לא נכנסתי לשוק העבודה מזמן.

דוד טל: צריך להתחיל לעבוד.

חיים כץ: אתה יודע איך הם פוחדים?

מיכאל הילב: בעל, שרוצה להיות עם אשתו, יכול בהחלט לקחת ימים על חשבון חופשתו השנתית ולהיות עם אשתו.

מיכאל הילב: לעזור לה, לשבת אתה, לטפל בה, לתכנן ביחד מה לעשות אחרי הלידה.

נסים זאב: הוא זקוק בשביל זה לחופשת הלידה.

מיכאל הילב: גם את זה הוא יכול לקחת.

מיכאל הילב: הרי חופשת הלידה – שזה תיקון שעשו לפני מספר שנים – היתה דווקא יוזמה של ארגוני הנשים.

מיכאל אטלן: לא לפני הלידה.

מיכאל הילב: לא לפני הלידה.

מיכאל הילב: חבר הכנסת קרא דיבר על התקופה שאחרי הלידה.

מיכאל הילב: הוא יכול גם היום להתחלק בשנים עשר השבועות של חופשת הלידה עם אשתו.

מיכאל הילב: זה מין סידור מסוים שהחוק קובע.

חיים כץ: עכשיו מציעים בהצעת חוק שזה יהיה חמישה חודשים.

מיכאל הילב: בתשלום?

חיים כץ: זה יהיה חצי חצי.

חיים כץ: בתשלום.

חיים כץ: הכל בתשלום.

מיכאל הילב: אם עובד רוצה להיות עם אשתו בזמן ההריון, הריון קשה או הריון יותר קל, אם היא צריכה עזרה מסוימת יותר או פחות, הוא יכול לקחת ימים, אני חוזר, על חשבון חופשתו השנתית.

מיכאל הילב: הרי לזה מיועדת, בין השאר, חופשה שנתית.

דוד טל: אוקיי.

דוד טל: אני מבקש לא לחזור.

דוד טל: אנחנו הבנו.

דוד טל: כן, גבירתי.

אבי עדקי: אני מאיגוד לשכות המסחר וגם אנחנו מתנגדים להצעת החוק.

אבי עדקי: אנחנו עשינו חישוב.

אבי עדקי: הצעת החוק הזאת תעלה, גם למעסיק הציבורי וגם למעסיק הפרטי, בסביבות ה 254 מיליון שקל לשנה.

אבי עדקי: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והמוסד לביטוח לאומי, בשנת 1998 היו 130 אלף לידות בשנה.

אבי עדקי: השנה ההערכה היא בין 125 אלף ל 126 אלף לידות.

דוד טל: כן יירבו.

דוד טל: 100 היה הרף השנתי של חמש השנים האחרונות.

אבי עדקי: לפי השנתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 130 אלף בשנת 1998.

אבי עדקי: המספר מוחלט.

דוד טל: אני טועה?

דוד טל: עו"ד אטלן.

מיכאל אטלן: אין לי מושג.

אבי עדקי: לגבי 1999 יש הערכות, כאמור.

אבי עדקי: עוד אין מספרים סגורים וסופיים.

אבי עדקי: זה יעלה למעסיקים 254 מיליון שקלים לשנה.

דוד טל: 254 מיליון שקלים לשנה, בהנחה שכולם ינצלו את כל הימים.

אבי עדקי: כן.

אבי עדקי: אני מדברת על ממוצע.

חיים כץ: כמה זה יעלה בממוצע פר מעסיק?

אבי עדקי: תלוי, כמה עובדים הוא מעסיק.

חיים כץ: בממוצע.

חיים כץ: אנחנו מדברים בממוצעים, את יודעת.

דוד טל: חבר הכנסת כץ, בוא תשב פה, תנהל את הישיבה.

חיים כץ: אני אין לי שום כוונה כזאת.

דוד טל: לכבוד יהיה לי.

דוד טל: שמעי נא, עם כל הכבוד, אם את רוצה נתוני סטטיסטיקה, נידבק לסטטיסטיקה.

דוד טל: כמה אנשים היום נעדרים ממקום עבודתם בגין מחלה של בת זוג, למשל?

דוד טל: קחי את הממוצע הזה ותשווי את זה.

דוד טל: את לוקחת את הכל.

אבי עדקי: אין לי סטטיסטיקה של זה.

אבי עדקי: אני דברתי על היעדרות מקסימלית של שבעה ימים, לפי הצעת החוק.

אבי עדקי: היא תעלה על 254 מיליון שקלים לשנה.

דוד טל: תראי, גבירתי.

דוד טל: אני מנסה להוליך אותך למצב כזה שתצליחי לשכנע את חברי הכנסת.

דוד טל: את, אולי תהיי בסופו של דבר – לפי שיטתך – צודקת, אבל תסלחי לי על הביטוי שלי, לא תהיי חכמה.

דוד טל: למה?

דוד טל: לא תצליחי לשכנע אותם, מפני שאת הולכת, איך אומרים, עם הראש בקיר ואת לא מנסה להבין או לשכנע את חברי הכנסת.

דוד טל: את הולכת עם מספרים מאד מאד יבשים וזה על פניו נראה מופרך מראש מפני שלא מקבלים את הנתונים האלה.

דוד טל: אם הנתונים האלה בדוקים והיית באמת עושה אנלוגיה לממוצע של ימי היעדרות של עובד בגין אשה חולה, בגין חמותו, בגיל בן, אז אפשר היה להבין את זה ואפשר היה לצאת מכאן.

דוד טל: אבל כשאין את ההסכמות הללו, אז את תאמרי את דברייך, לאחר מכן נעבור לנציג משרד המשפטים וחברי הכנסת ימשיכו הלאה.

אבי עדקי: אני מוכנה לבדוק את זה ולהביא לך את הנתונים.

דוד טל: אני מודה לך.

אבי עדקי: יש לי עוד בעיה עם הצעת החוק הזאת.

אבי עדקי: הצעת החוק מדברת על חוק דמי מחלה.

אבי עדקי: אני רוצה להבהיר, גם בית הדין בפסיקה שלו קובע, שהריון זה לא מחלה.

אבי עדקי: הריון זה מצב בריאות תקין.

אבי עדקי: לפיכך, זה נראה לי לא סביר לתת לעובד לנצל ימי מחלה בגין מצב בריאות תקין של אחד מבני הזוג.

דוד טל: את רואה, זו טענה שנשמעת.

דוד טל: יפה.

חיים כץ: אז את מציעה שיזכו את העובד בעוד עשרה ימי חופש לשנה על חשבון המעסיק.

דוד טל: רעיון יפה, חבר הכנסת כץ.

דוד טל: אולי נדון בזה.

אבי עדקי: המטרה של חוק דמי מחלה היא מטרה סוציאלית.

אבי עדקי: אין מטרה לפדות את הימים.

דוד טל: גבירתי, הארגומנט שלך נפל על אוזניים קשובות.

דוד טל: עוד משהו?

אבי עדקי: כן.

אבי עדקי: הדבר האחרון, בכל החוקים שבהם יכולים להעדר גם נשים וגם גברים, כמו למשל עקב מחלת בן זוג, עקב מחלת ילד, חופשת לידה שגבר יכול לקחת, בכל החוקים האלה יש הקפדה, שאם נעדר אחד מבני הזוג, בן הזוג השני לא ייעדר.

אבי עדקי: לפי החוק הזה יש זכות כפולה, גם ליולדת - מכיוון שיש לה איזה שהוא מצב בריאות או שאין מצב בריאות, אני לא יודעת - וגם לגבר.

דוד טל: רבותי, סדר באולם הישיבות.

דוד טל: אני מוכן לתת לכם לנהל את הישיבה.

דוד טל: יש לי הרבה מה לעשות היום.

דוד טל: אני אתפנה לדברים אחרים.

דוד טל: אני רוצה לסיים את זה.

דוד טל: זה התחיל לרתק אותי כל הנושא הזה.

דוד טל: גם חבר הכנסת קרא מדבר כאן על הנחיצות של ההיעדרות של העובד.

דוד טל: זאת אומרת, לא בכל מקרה, רק כשהוא צריך.

אבי עדקי: כתוב פה: סידורים נלווים לה.

אבי עדקי: מה זה סידורים נלווים לה?

דוד טל: לתת לו את האפשרות כשיש נחיצות וצורך בזה.

מיכאל הילב: מי לא רוצה להיות עם אשתו כשהיא בהריון?

חיים כץ: הרבה.

דוד טל: רבותי, עו"ד אטלן, בבקשה.

מיכאל אטלן: הממשלה תמכה בהצעת החוק הזאת ואני שמח על כך.

דוד טל: תמכה?

מיכאל אטלן: כן.

מיכאל אטלן: תמכה.

מיכאל אטלן: בעידודנו, משרד המשפטים ומשרד העבודה.

מיכאל אטלן: לא שמענו בועדת השרים נתונים כל כך מדהימים לגבי העלות.

חיים כץ: הם לא היו בועדת השרים.

מיכאל אטלן: לא נכון.

מיכאל אטלן: הם היו והם באמת התנגדו.

מיכאל אטלן: כל זה אולי לא רלוונטי לכאן, אבל הנתונים האלה קצת מפתיעים אותי, מה גם שבמרבית מקומות העבודה המאורגנים, יש זכות לפדיון של חופשה צבורה.

מיכאל אטלן: כך שהעלות של זה שיממשו יותר ימים ממה שהיו מממשים אילולא הזכות להיעדר מכוח כל מיני עילות נוספות, לא ברורה.

מיכאל אטלן: צודק היושב ראש שהריון זה לא מחלה.

דוד טל: אני מסכים להגדרה של מחלה בריאה.

מיכאל אטלן: גם בהצעת החוק כפי שהיא מנוסחת כתוב שהשר יקבע כללים לגבי הוכחת נחיצות ההיעדרות של ההריון.

מיכאל אטלן: כך שלא כל הריון יוביל להיעדרות.

דוד טל: לכן היועץ המשפטי שלנו מציע שאת הנחיצות נעלה להתחלה.

מיכאל אטלן: מבחינה טכנית אין לי התנגדות.

מיכאל אטלן: אני רק לא בטוח שאני צריך לקבוע כללים להוכחת הנחיצות של ההיעדרות בלידה עצמה.

מיכאל אטלן: זה אולי מובן מאליו שבלידה עצמה אנחנו רוצים לעודד נוכחות הבעל.

דוד טל: אני חושב שבלידה זה ברור לכולם.

אבי עדקי: ברוב ההסכמים הקיבוציים - אני עשיתי בדיקה - העובד יכול להעדר בתשלום ביום הלידה.

דוד טל: יפה.

דוד טל: אז אנחנו מדברים רק על פרק הזמן של תשעת החודשים עד הלידה.

משה בוטון: לא, בחוק מוצע גם בלידה.

משה בוטון: הוא מציע שגם בהריון וגם כשהיא יולדת הוא יוכל להעדר ששה ימים.

דוד טל: זאת אומרת, לגבי הלידה, לכולי עלמא זה מוסכם.

דוד טל: כן?

דוד טל: זה מוסכם על כולנו?

דוד טל: כולם מסכימים, אין מתנגדים שאחרי לידה הוא יוכל להעדר?

מיכאל אטלן: אי אפשר לסמוך על הזכות לחופשה רגילה משום שבחופשה רגילה יש לך זכות לימי חופשה, אבל אין לך זכות לקבוע מתי.

מיכאל אטלן: אתה צריך לבוא להסכמה עם המעביד.

תמר גוז'נסקי: המעביד צריך להסכים.

תמר גוז'נסקי: פה מחייבים אותו.

מיכאל אטלן: הערה אחרונה לגבי היעדרות של הצד השני.

מיכאל אטלן: בכל מקום שבאמת מתנים את הזכות להעדר בזה שהצד השני לא מימש את זכותו, מדובר בזכות להעדר מכוח החוק.

מיכאל אטלן: לא בזה שהוא לא נעדר בגלל שהוא חולה.

מיכאל אטלן: ממש לא קשורה לעניין, ההערה של גברת עדקי.

אבי עדקי: אני התכוונתי להיעדרות בתשלום.

אבי עדקי: על חשבון ימי המחלה.

דוד טל: הלאה.

דוד טל: יש עוד משהו, עו"ד אטלן?

מיכאל אטלן: לא.

דוד טל: תודה.

דוד טל: מישהו מהאוצר רוצה להתייחס?

דוד טל: אתם מסכימים?

מירב שביב: הממשלה תומכת.

מירב שביב: אני לא רוצה להביע התנגדות פה בפומבי, אף על פי שבחלק מן הדברים אני בכל זאת מסכימה עם נציגי המעסיקים.

דוד טל: זאת אומרת, העמדה של הממשלה בעד, העמדה האישית שלך - יש לך השגות ואת לא רוצה להעלות אותן על השולחן.

מירב שביב: הממשלה תומכת, אז אין מקום שאני אביע פה התנגדות.

דוד טל: מכובד מאד.

דוד טל: עמדה מאד מכובדת.

משה בוטון: סליחה.

משה בוטון: יש עלות?

דוד טל: האוצר יודע מה העלות של הנושא הזה?

מירב שביב: אני לא יכולה להגיד שעשינו חשבון של עלות ואני לא רוצה למסור נתונים שלא נעשה לגביהם חשבון.

דוד טל: גבירתי, אני מבקש וביקשתי אתמול גם משר האוצר.

דוד טל: זה חוזר השכם והערב שאנחנו נתקלים כאן – ואני לא מתכוון כרגע אישית אליך – בחוסר נתונים.

דוד טל: לא יתכן שאתם תגיעו בלי עלויות.

דוד טל: כשאתם מגיעים, אתם יודעים על מה אתם מגיעים.

דוד טל: אתם צריכים להציג את העלויות.

דוד טל: או שאבסולוטית אין עלויות.

דוד טל: אבל אם ישנן, אנחנו כאן בועדה צריכים לדעת מהן.

דוד טל: אני מבקש, עוד שבוע עוד שבועיים, מילא, אבל אחרי חודש, תהיו מוכנים.

דוד טל: אני לא רוצה להישמע כאילו שאני יוצא אישית נגד מי שיושב כאן מטעם האוצר.

דוד טל: אין לי שום עניין אישי כנגד מי שמייצג כאן את האוצר, אבל אני ביקשתי את זה אתמול משר האוצר בישיבת קואליציה.

דוד טל: דיברתי על כך, שנציגי משרד האוצר – ברובם.

דוד טל: לא כולם, אבל רובם - לא מגיעים מוכנים לישיבות.

דוד טל: אני מבקש, אם באים לישיבות, להגיע מוכנים עם נתונים.

דוד טל: כן, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: קודם כל אני מברכת על הצעת החוק.

תמר גוז'נסקי: דבר שני, אני רוצה להתייחס לנוסח.

תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שעובד יכול להעדר משום הריון.

תמר גוז'נסקי: אני מבקשת למצוא ניסוח שאומר: בשל נסיבות הקשורות במשהו.

חיים כץ: לא בבריאות האישה, בהריון.

חיים כץ: בתהליך.

תמר גוז'נסקי: הריון כשלעצמו, אם אין בו סיבוכים ובעיות, הוא לא סיבה להיעדרות.

תמר גוז'נסקי: הוא מתחיל ונגמר והכל בסדר.

תמר גוז'נסקי: מתי בדרך כלל נדרשת ההיעדרות של הבעל?

דוד טל: שמירת הריון.

תמר גוז'נסקי: שמירת הריון זה סיפור אחר.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על ללוות אותה לבית חולים, ללוות אותה לבדיקות, מיני דברים מהסוג הזה.

תמר גוז'נסקי: צריך להגדיר את זה, כי אחרת המושג "בשל הריון" הוא בעייתי: "אשתי בהריון, מחר אני לא בא לעבודה".

ברכה זיגלמן: אפשר "טיפולי הריון".

תמר גוז'נסקי: אני אומרת: להגדיר בדיקות הקשורות בהריון או טיפולים.

תמר גוז'נסקי: צריך למצוא נוסח שמגדיר.

דוד טל: אני מוכרח לומר שהיועץ המשפטי שלנו העיר על זה בתחילה.

דוד טל: אנחנו מטילים עליו להכניס את זה וגם חבר הכנסת קרא הסכים לכך.

תמר גוז'נסקי: לכן גם בהמשך לא צריך להגיד "היעדרות לצורך הריון".

תמר גוז'נסקי: לצורך הריון עושים את זה בשעות אחרות.

תמר גוז'נסקי: לא?

דוד טל: אי אפשר לדעת.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: קודם כל אני מברך על זה.

נסים זאב: אני חושב שהרבה אנשים ינצלו את ימי המחלה האלה.

דוד טל: אדוני שמע מה חברת הכנסת גוז'נסקי אמרה כרגע?

נסים זאב: וודאי.

נסים זאב: כל מלה.

נסים זאב: אני רוצה פשוט לאזן את המצב.

דוד טל: לאזן?

נסים זאב: אני חושב שלא היתה התייחסות, למשל, לשאלה מה יקרה אם בסוף לא היתה לידה אלא רק הריון.

נסים זאב: השאלה היא, מאיזה חודש ההריון מתחיל?

נסים זאב: ממתי ייספרו השבעה ימים?

חיים כץ: מהרגע שמביאים את נייר הלקמוס.

נסים זאב: סליחה.

נסים זאב: מהשבוע הראשון, או שלושה חודשים?

נסים זאב: באמת צריך להגדיר את זה.

משה בוטון: השר קובע הוכחת הריונה.

משה בוטון: אז השר יקבע בתקנות, היא תביא אישור רופא.

נסים זאב: למשל, משרד השיכון לא מכיר בהריון, אלא החל מהחודש החמישי.

נסים זאב: אז תגיד, למה מהחודש החמישי?

דוד טל: למה באמת רק מהחודש החמישי?

דוד טל: חודש רביעי זה לא הריון?

נסים זאב: לא.

נסים זאב: זה הריון, אבל הוא אומר: מבחינתי, אני לא מכיר בזה כוולד נוסף.

תמר גוז'נסקי: זה משהו אחר.

תמר גוז'נסקי: הם סופרים את הילדים.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: אז מה?

נסים זאב: היו מקרים כאלה, שבסופו של דבר היתה הפלה בחודש השישי.

תמר גוז'נסקי: אז מה?

דוד טל: אנחנו מדברים על הריון מהיום הראשון.

נסים זאב: אז שיהיה רשום.

דוד טל: יהיה רשום.

נסים זאב: אפילו לא ארבעים היום של יצירת הוולד.

משה בוטון: יש תקנות.

משה בוטון: שר העבודה ישקול, יתייעץ עם מומחים והוא יקבע בתקנות איך מוכיחים הריון.

משה בוטון: אני מניח ששר העבודה יגיד: אם היא תביא אישור מרופא שהיא בהריון, אז היא בהריון.

נסים זאב: זה אפשרי רק אחרי שבועיים.

איוב קרא: זה ההגיון.

נסים זאב: אז זאת רק הערה כדי שיהיה תיקון לנושא הזה ותהיה בהירות בנושא.

נסים זאב: דבר נוסף, אני רוצה שלא תהיה הגבלה של הריון אחד לגבר.

נסים זאב: כמו הסיפור שהיה השבת, שמישהו נשא 17 נשים.

תמר גוז'נסקי: איזה מזל שהוא לא עובד בשום מקום.

נסים זאב: מה יקרה אם יש לו כמה הריונות באותה השנה?

נסים זאב: זה כפול שבעה ימים או לא?

נסים זאב: אני מבקש שלא תהיה הגבלה.

משה בוטון: אין הגבלה.

משה בוטון: לפי הניסוח אין הגבלה.

משה בוטון: כל דבר בלשון יחיד הוא גם לשון רבים.

נסים זאב: אוקיי.

דוד טל: אחינו התימנים יקבלו את זה באהבה.

דוד טל: כל מי שנשוי היום, אפילו עם שתי נשים, יוכל לקבל.

איוב קרא: על פי החוק מקבלים זיכוי על אשה אחת.

נסים זאב: אני, כהצעה לסדר, הייתי מציע לתת חופשת לידה לגבר, שלושה ימים אחרי לידה וארבעה ימים במהלך.

נסים זאב: על הבסיס הזה.

נסים זאב: אני חושב שזה יותר נכון, יותר הגיוני.

חיים כץ: אתה תחליט.

חיים כץ: הגבר יחליט מתי.

דוד טל: בין קריאה ראשונה לשניה תרצה להוסיף, אז תתקן.

דוד טל: כן, גברתי.

יהודית פולק: היות ולא ראיתי את הצעת החוק ואני מצטערת על כך, אני שואלת:

יהודית פולק: האם זה מוגדר להריון באופן כללי או להריון שיש עמו איזשהן נסיבות נוספות כמו הצורך לשכב, או חוסר האפשרות לתפקד?

דוד טל: דיברה על זה חברת הכנסת גוז'נסקי, שזה לא יהיה סתם לצורך הריון.

דוד טל: כשבמה

דוד טל: לך ההריון מתעוררים אי אלו שהן בעיות, או טיפולים, או שהאשה צריכה עזרה, או בדיקה, או כל דבר מהסוג הזה, בו היא זקוקה לבעלה שיסעד אותה, אנחנו מאפשרים לה את זה.

משה בוטון: כן.

משה בוטון: אני רק מציע שזה יהיה ששה ימים.

משה בוטון: מכיוון שבכל החוקים שיש לנו כיום, כמו מחלת ילד, מחלת הורים וכולי, יש ששה ימים.

דוד טל: ששה ימים?

דוד טל: אני חושב שחבר הכנסת קרא לא יתנגד לזה, שזה יהיה אחיד בכל המקומות.

איוב קרא: אבל רק תוסיף שם בדיקה, טיפול ואשפוז עקב הריון.

דוד טל: בסדר.

דוד טל: מה שכרגע דיברנו.

מיכאל אטלן: אולי לכתוב "קשיים"?

תמר גוז'נסקי: לא.

תמר גוז'נסקי: עזבו את המילה קשיים.

דוד טל: קושי זה דבר לא מוגדר.

משה בוטון: אנחנו אומרים טיפול בלי אשפוז.

משה בוטון: לא צריך להכביר.

דוד טל: אנחנו מסמיכים את היועץ המשפטי לועדה לתקן כאן את הטעון תיקון על פי מה שהעלינו.

דוד טל: זה יהיה בסעיף מספר 1 ואנחנו נכין את זה לקריאה ראשונה.

דוד טל: תודה רבה, אני מודה לכם, רבותי.