ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 55, 2000-01-04 09:05

שיזף רפאלי: אם זה טוב או לא, זאת שאלה אחרת, שאפשר להתייחס אליה.

שיזף רפאלי: אני חושב שבעקרון, אם נערכים למעבר הזה, זה טוב.

שיזף רפאלי: אבל, ללא ספק, יהיה מי שישלם מחיר בדרך.

שיזף רפאלי: השאלה היא לא האם זה יקרה, זה בוודאי יקרה.

שיזף רפאלי: השאלה היא לא האם זה מוצא חן בעינינו.

שיזף רפאלי: זה לא כל-כך משנה אם זה מוצא חן בעינינו או לא.

שיזף רפאלי: השאלה היא, מה אנחנו עושים לאור העובדה שזה קורה.

שיזף רפאלי: אני רוצה לסיים את משפט הפתיחה.

שיזף רפאלי: אם אנחנו עוברים את התהליך הזה של מהפכת עידן המידע, אם אנחנו באמת רואים את השינויים במבנה התעסוקה, את השינויים במבנה הכלכלי, אם אנחנו באמת רואים או צופים את השינויים התרבותיים, נשאלת השאלה - האם לכל האנשים באוכלוסיה יש הזדמנות שווה לקפוץ מן ה'מקפצה' הזו.

שיזף רפאלי: מה שיש פה זה טכנולוגיה ומערכת של ערכים, יש שינויים ותהליכים, שמשמשים הזדמנות.

שיזף רפאלי: הזדמנות שבעטיה מתעשרים רבים, הזדמנות שבעטיה נמכרות מניות ביוקר, הזדמנות שבעטיה נערכים שינויים.

שיזף רפאלי: השאלה היא אם להזדמנות הזו יש גישה שווה.

שיזף רפאלי: התשובה החד-משמעית מחלק ממדינות העולם היא, שלא רק שאין הזדמנות שווה, אלא שיש משהו בטכנולוגיה הזאת שנותן הזדמנות יתר למיגזרים מסויימים, נותן תמורת יתר למיגזרים מסויימים, ושבעצם, אם מישהו מסתכל על הטכנולוגיה ועל ההזדמנויות ועל השינויים כהזדמנויות לשיפור חברתי, יש סיבה טובה להניח, לפחות מההיסטוריה בעבר הלא רחוק - יש סיבה להניח שמה שנראה זה הגדלת הפערים.

שיזף רפאלי: ספציפית, אני רוצה להזכיר שלושה או ארבעה תחומים שבהם אפשר לעשות יותר ממה שאנחנו עושים, ולאו דווקא להתמקד במקומות שבהם אפשר להשיג הישגים על-ידי הוצאת כסף.

שיזף רפאלי: כי לזה, אני חושב לית מאן דפליג.

שיזף רפאלי: אפשר להתקדם עם עוד כסף.

שיזף רפאלי: יש יעדים ראויים שעליהם אפשר להוציא יותר כסף.

שיזף רפאלי: למשל, לצורכי חינוך והשכלה; למשל, לצרכים אחרים.

שיזף רפאלי: אבל יש תחומים שאפילו בלי כסף אפשר להתמודד עם העניין הזה של הפער הדיגיטלי, של האיום האפשרי של הטכנולוגיות האלה דווקא להגדלת הפער החברתי.

שיזף רפאלי: אני אזכיר אחדים.

שיזף רפאלי: במובנים אחרים, אנחנו די מפגרים.

שיזף רפאלי: זאת מדינה שבה יש מעט מאד מידע ממשלתי זמין באינטרנט, וכמעט שאין מידע ממשלתי בשפות שאינן עברית, למרות שיש פה אוכלוסיות גדולות מאד דוברות שפות אחרות.

שיזף רפאלי: אין בכלל מידע ממשלתי ברוסית, בערבית, באמהרית או בשפות אחרות, שאלה הן שפות ש"בורחות" יותר בשכבות נחשלות, או בשכבות חלשות.

שיזף רפאלי: יש אצלנו מאמצים ראויים לציון ולשבח לנסות לצייד ילדים במחשבים, אבל יש אצלנו הצלחה לא מאד גדולה של מערכת החינוך בהעמדת תכנים.

שיזף רפאלי: לפחות בהשוואה לכמויות, לסדרי גודל של קוריקולום, לסדרי גודל של מספר מערכי שיעור וכן הלאה; בהשוואה למדינות שאנחנו מתחרים איתן ברמת החדירה וברמת האימוץ של הטכנולוגיה.

שיזף רפאלי: מה שאני אומר, זה שהמצב שלנו, אם נספור קופסאות, הוא יותר טוב.

שיזף רפאלי: אם נספור תכנים, הוא פחות טוב.

שיזף רפאלי: ואם נסתכל על רמת אי השוויון, הוא הכי פחות טוב.

שיזף רפאלי: לכן, התשובה לשאלה היא, שצריך להסתכל על הדברים הנכונים.

שיזף רפאלי: זה הכיוון שאליו התכוונתי ללכת ולהגיד, מנקודת ראות של כמה מדדים, אנחנו דווקא במצב טוב.

שיזף רפאלי: מספר המחשבים אצלנו הוא לא רע.

שיזף רפאלי: רוחב הסרט לגולגולת הוא לא רע.

שיזף רפאלי: רמת השימוש, אם נדבר בכמות של "ביטים", נפחי מידע שזורמים, הוא אפילו די מצטיין יחסית לשאר העולם.

שיזף רפאלי: אבל שוב, אם נסתכל על המספרים האלה מחולקים באופן שבו הם מחולקים, במידה שבה הם נמצאים באופן שווה בפריפריה לעומת המרכז, במידה שבה הם נמצאים באוכלוסיות דוברות שפות שונות לעומת השכבות החזקות יותר, נראה שהתמונה היא לא כל-כך חיובית.

שיזף רפאלי: אני חושב שהדבר הוא במיוחד חמור, הוא במיוחד חשוב, בגלל שבטכנולוגיות האלה ישנה הזדמנות לפריסה, ישנה הזדמנות ליצירת מצע של השוואה.

שיזף רפאלי: ישנה הזדמנות דווקא לסגירת פערים, שאולי לטכנולוגיות קודמות לא היה; טכנולוגיות של מידע ושל רשת, מתוך המבנה שלהן, הן טכנולוגיות שיש להן פוטנציאל דמוקרטי.

שיזף רפאלי: יש להן אפילו פוטנציאל, יש המאשימים, כמעט אנרכי, בקצה הרחוק של הדמוקרטיה.

שיזף רפאלי: אנחנו לא נתנו מספיק את הדעת, לא מבחינת רגולציה ולא מבחינת חקיקה להקטנה של עלויות הגישה דווקא בפריפריה.

שיזף רפאלי: אם מדובר פה בבעיה של פריפריה, אז ישנה מדרגה מאד גבוהה ומכשלה מאד קשה למי שנמצא שלא ברמת אביב, אם להיאחז בדוגמה שנתת.

שיזף רפאלי: כי עלויות שיחות הטלפון מהוות מרכיב עצום בעלויות הגישה.

שיזף רפאלי: אז יש שם פתרונות עצומים, יש שם משאבים אדירים, יש שם הזדמנויות בלתי רגילות, ויש מכשלה בדמות חשבון הטלפון של בזק, שמהווה מחסום או מהווה מועקה בנקודת הגישה.

שיזף רפאלי: אני חוזר לנקודה המרכזית.

שיזף רפאלי: לטכנולוגיות יש, מחד גיסא, פוטנציאל עצום, ומאידך גיסא, גם היסטוריה וגם איום די גדול דווקא להגדלת הפער, מאחר שהטכנולוגיות האלה משמשות את מי שיודע להשתמש בהן.

שיזף רפאלי: ומי שיודע להשתמש בהן הוא מתוך אוכלוסיות מסויימות, ולכן התרומה של הטכנולוגיות האלה מראש מוגבלת לאוכלוסיות מסויימות.

שיזף רפאלי: לכן, ה"net effect", התוצאה נטו המסתכמת, יכולה להיות תוצאה שלא אליה פיללנו.

שיזף רפאלי: יש בציבוריות הישראלית, וזה גם המחוקק וגם הממשלה וגם הרגולטור וגם המימשל המקומי וכן הלאה, לעניות דעתי, מידה רבה מדי של סגידה למיגזר הפרטי, מתן רשות מלאה למיגזר הפרטי להוביל את הטכנולוגיות האלה, וויתור מראש, אולי מתוך חרדה מהטכנולוגיה, אולי מתוך אי הבנה של הפוטנציאל שלה, אולי פשוט מתוך תזוזה איטית, ויתור מראש על רתימה של הטכנולוגיה הזאת לצרכים ציבוריים.

שיזף רפאלי: אנחנו רואים, אפילו אם נסתכל בחוץ, נראה שכל או כמעט כל היומרות שם הן יומרות של מי שעושה זאת למטרות רווח.

שיזף רפאלי: אנחנו רואים מעט מדי ניצול לצרכים ציבוריים.

שיזף רפאלי: מעניין לראות שדווקא במדינות המערב, הקפיטליסטיות מאד, ממשלות, רגולטורים וכן הלאה, מעמידים את עצמם בראש מהלכים או מאמצים של שימוש בטכנולוגיה.

שיזף רפאלי: נזכיר, לעניין הזה, את הפעילות של סגן נשיא ארצות-הברית או את הפעילות של בנגימן באיחוד האירופי המשותף, שחסרה המקבילה הישראלית שלהם.

שיזף רפאלי: חסרה ההולכה לצורכי ציבור, ההולכה עם ראיה חברתית, ההולכה עם פעילות לכיוון של סגירת פער חברתי ושל שימוש בטכנולוגיות האלה כ'מקפצה', לא להגדלת הפער, אלא לסגירתו.

שיזף רפאלי: זה אומר, כמובן, לטפל בדור צעיר ולהעמיד לרשותו מידע.

שיזף רפאלי: אבל אני חושב שאסור לנו לוותר על מי שכבר גמר תיכון, או מי שגמר בית-ספר יסודי, או מי שכבר נמצא בכוח-העבודה.

שיזף רפאלי: אנחנו נמצאים במעבר לעולם שבו רוב האנשים מתפרנסים לא עוד מייצור מוצרים ולא עוד מחקלאות, וודאי לא עוד מלקט וציד; אנחנו נמצאים בעולם שבו רוב האנשים מתפרנסים מייצור מידע.

שיזף רפאלי: רואי-חשבון ומורים, יועצים ועורכי-דין, שחקנים, סופרים וקריינים, אם תעשו לעצמכם רשימה, אם נשאל את האנשים שיושבים פה בחדר, כמה מהאנשים שיושבים פה בחדר יצרו משהו שאפשר לגעת בו לפרנסתם, לעומת זה שאנחנו מייצרים מלים, או מייצרים מספרים, כותבים דוחות, או עושים פעילות שערכה מידע.

שיזף רפאלי: אם זה נכון לגבינו, אם זה נכון גם לגבי כל שאר האנשים, זה בוודאי נכון לגבי כל מי שנקלט במעגל העבודה, ואזי אנחנו עושים עוול אם אנחנו איננו מעמידים לרשות האנשים האלה את הכלים הנדרשים כדי להיות פעילים בתחום הזה.

שיזף רפאלי: מי שפעיל בחוקי ההעמדה של טכנולוגיה כזאת צריך לבוא על הברכה, אבל אני חושב ששוב, בהשוואה לרמת הפריסה, דווקא במרכז יש יותר מאשר בפריפריה, דווקא לשכבות מתקדמות יש יותר מאשר לשכבות חלשות, דווקא למי שנמצא קרוב ממילא לצלחת יש גם גישה אל הטכנולוגיות האלה.

שיזף רפאלי: לכן, יש סכנה, כמו שאמרתי כבר פעמיים, אני אגיד בשלישית, שהטכנולוגיות דווקא ירחיקו את מי שכבר לא נמצא צמוד אל הצלחת.

גילה קורץ: אני רוצה להתחבר לטענה שנאמרה באמת של טכנולוגיה, ובואו נאמר, אינטרנט, כמרחיבה פערים.

גילה קורץ: ובעצם, מה שזה אומר, רק למי שיש משאבים, יש נגישות לטכנולוגיה.

גילה קורץ: במקביל אני מבקשת להזכיר לכולנו את דוח העוני שהתפרסם לאחרונה.

גילה קורץ: אחת הכותרות, נדמה לי ב"הארץ", הייתה, שמה שמבחין בין עני ללא עני זה ההשכלה.

גילה קורץ: בעצם, ההשכלה היא פועל יוצא מכך, שאתה יכול להתקדם בחיים ולהגיע למשאבים כלכליים ולעושר ולאושר וכו'.

גילה קורץ: אני מבקשת לחבר את שתי הטענות האלה בצורה של משהו כמו הפוך על הפוך.

גילה קורץ: ואני אומרת, ונמצאות כאן שתי הילדות החמודות, הילה ורויטל, הן בעצם אלה שהיו בניסיון שלנו - עשינו ניסיון ראשון שהיה מאד מוצלח, שהולכים להרחיב אותו, של שימוש בטכנולוגיה כדי לצמצם פערים בהשכלה.

גילה קורץ: אני רוצה לומר כמה מלים על החברה שבה אני עובדת.

גילה קורץ: "ערוצי ידע" היא חברת בת של "גילת תקשורת", ו"גילת תקשורת" היא אחת החברות המובילות בעולם למערכות למידה מרחוק.

גילה קורץ: אני הולכת לדבר על לימוד מרחוק באמצעות טכנולוגיה.

גילה קורץ: "גילת" ידועה גם בעולם.

גילה קורץ: היא גם מרושתת במערכת החינוך האמריקאית.

גילה קורץ: קלינטון רישת את כל בתי הספר בנגישות לאינטרנט, ו"גילת" היא אחת החברות המעורבות באמצעות התשתית הלוויינית.

גילה קורץ: "גילת" גם מעורבת בפרוייקט "אינטרנט 2" כאן בארץ, כמספקת תשתית.

גילה קורץ: אגב, יש הדגמה של לימוד מרחוק, שמייד נדבר עליו, בחוץ, באמצעות חברת "YES" - ערוצי הטלוויזיה הלוויינית.

גילה קורץ: זו מהפכה.

גילה קורץ: כולנו מסכימים.

גילה קורץ: כטבען של מהפכות, לא הכל טוב ויפה.

גילה קורץ: אבל זו מהפכה שעומדת לגרוף את הצעירים וגם את המבוגרים.

גילה קורץ: אדוני אמר שהילד שלו באינטרנט ולו אין זמן.

גילה קורץ: די ברור שכולם צריכים בצורה זו או אחרת להגיע לאינטרנט.

גילה קורץ: מה זה לימוד מרחוק באמצעות האינטרנט?

גילה קורץ: לימוד מרחוק אומר, מורה ותלמידים פזורים גיאוגרפית.

גילה קורץ: הבנות כאן מעירוני ד' באשדוד, היו לנו תלמידים באופקים, תלמידים מתל-אביב, תלמידים מירושלים.

גילה קורץ: למדנו לבגרות - הכנה לבגרות בלימוד מרחוק.

גילה קורץ: ובלימוד מרחוק, המורה הטוב בתחומו מגיע אל כל התלמידים מרחוק.

גילה קורץ: אתם יודעים שלפריפריה קשה להביא את המורים הטובים, קשה להגיע להשכלה שהיא אכן האיכותית ביותר.

גילה קורץ: אנחנו יודעים את זה - זו נגישות למשאבים.

גילה קורץ: בעצם, הילדים האלה למדו הכנה לבגרות.

גילה קורץ: אנחנו גם מלמדים הכשרות להסמכה מקצועית, והכנות למדעי המחשב.

גילה קורץ: במילניום הנוכחי מי שאין לו מיומנות אינטרנט נחשב לאנאלפבית.

גילה קורץ: האינטרנט היא השפה הנוכחית.

גילה קורץ: השיעורים עצמם, כמו שאמרתי, נלמדים מרחוק, נקלטים במסוף המחשב.

גילה קורץ: אני חושבת שאם אתם רוצים שבמקום שאני אתאר את זה, אם אתם רוצים שהילדות יתארו בשפה שלהן, אם אתם רוצים לשאול אותן בעצם מה היה, ובעצם תלמדו מהתחושות שלהן.

גילה קורץ: ממש לא הכנתי אותן.

גילה קורץ: אני מקווה שזה בסדר.

גילה קורץ: בואו ותשמעו עדות אישית של לימוד מרחוק, של מרצה שהגיע אל כיתת בית-הספר, אל כיתת המחשבים, שיעורים חיים, עם וידיאו לווייני, איכות פנטסטית.

גילה קורץ: לא האינטרנט האיטי שאנחנו מכירים.

גילה קורץ: ובעצם, הם למדו באמצעות האינטרנט והמחשב.

גילה קורץ: הבמה שלכן.

גילה קורץ: בבקשה.

משה הראל: על סדר היום, אני ומר מיכאל גוטר נדבר, נמצא הנושא של עבודה מרחוק כמנוף לצמצום פערים חברתיים וכלכליים.

משה הראל: כמובן שהעבודה מרחוק כיום היא לא אותה עבודה מרחוק שהתאפשרה לפני חמש שנים, בגלל ההתפתחות הגדולה של הטכנולוגיות.

משה הראל: הטיעון והמסר שאני רוצה להעביר פה - עבודה מרחוק מקרבת.

משה הראל: אני מנסה לשכנע אתכם שזה מה שאמור להיות.

משה הראל: היא מקרבת במובנים שונים.

משה הראל: היא מקרבת גם על-ידי זה שהיא מקרבת גיאוגרפית ומאפשרת לעובדים לעבוד ממקומות אחרים ושונים - ממקומות, למשל, כמו עיירות פיתוח.

משה הראל: היא גם מקרבת מבחינת גישור על הפערים.

משה הראל: במבט לשנות ה2000-, מסתכלים בישראל על 2020, אין ניתן להפריד את המעגלים האלה.

משה הראל: ההיבט הטכנולוגי, החברתי והעסקי משולבים זה בזה.

משה הראל: מי שלא עשה כך, יודע או נחל כשלון חרוץ; אם, למשל, פיתחו את הטכנולוגיה כאשר אין בה שימושים מספיקים, אזי הנושא הזה לא היה רווחי, ויש לנו דוגמאות.

משה הראל: דפוסי העבודה משתנים בקצב מהיר.

משה הראל: הם חדשניים ודינמיים, ואנחנו צריכים להיות ערוכים להם.

משה הראל: כדי לסבר את האוזן או את העין, למשל, קצב הגידול באינטרנט הוא ממש מדהים.

משה הראל: כל שניה מצטרפים שבעה משתמשים לאינטרנט.

משה הראל: אם נלך למטה, אז אנחנו נראה שכל שנה מצטרפים למעלה מ200- מיליון.

משה הראל: זה קצב פשוט מדהים.

משה הראל: לא הייתה תופעה כזאת בעולם שידועה לנו.

משה הראל: קצב השינוי - לפי טופלר, 1990 - קצב השינוי בחברה בטכנולוגיה הינו המהיר ביותר בהיסטוריה האנושית, וצפוי כי הקצב ימשיך לגדול במאה הבאה.

משה הראל: לכן, ברגע שאנחנו אפילו הולכים בקצב איטי קדימה, אנחנו נשארים מאחורנית.

משה הראל: זה אחד המסרים שחשוב שיבינו, ויש להטמיע אותם גם בכנסת וגם בממשלה.

משה הראל: חשיבות טכנולוגיית המידע מתבטאת במעבר הזה בין ידע לנגישות.

משה הראל: הכוונה היא כזאת: בעבר, אם היינו רוצים להגיע למידע, היינו קוראים ספרים, מתעמקים, הולכים לספריה וכדומה.

משה הראל: לא ניתן להקיף את הידע שאנחנו זקוקים להגיע אליו.

משה הראל: לכן, הכלים שעכשיו אנחנו מגיעים אליהם לאינטרנט מאפשרים לנו את הנגישות.

משה הראל: כלומר, הכוונה היא שנלמד איך להגיע לידע.

משה הראל: זה כיום חשוב.

משה הראל: אני אעביר כאן, ברשותכם, את רשות הדיבור למר מיכאל גוטר.

משה הראל: אני חושב שאת הנושא הזה של העבודה מרחוק, הוא ייקח אותו מכאן ויסביר איך ניתן לענות על השאלה שלך.

מיכאל גוטר: הרקע העובדתי, כמו שמר משה הראל אמר, שהעבודה מרחוק יכולה להתבצע ממרכזי עבודה שכונתיים או ממרכזי עבודה שיכולים להתבצע באור-עקיבא, בנתיבות, בשדרות, בכל מקום.

מיכאל גוטר: מרכז העבודה הוא, למעשה, משרד מודרני, 400-500-600 מטרים, שאנשים באים לשם, יכולים לשבת שם 50-100 אנשים, וכל אחד עובד בכל אמצעי הטכנולוגיה שדיברו עליהם די היום ואתם רואים אותם בחוץ, עובד עם "גילת" בתל-אביב, או עובד ב"בזק" או במקום אחר.

מיכאל גוטר: הקונספט הזה של עבודה מרחוק, אנחנו נראה שמרכזי עבודה כאלה, ומייד נראה איך זה משפיע על סגירת הפערים, אני אנסה שלא לחזור על דברים של קודמיי, מתבטאים באנגליה יפה מאד במרכזי עבודה כאלה.

מיכאל גוטר: נראה שבאנגליה - יש מפה לאנגליה, לאמריקה ולאירופה - שיש שם כבר אלפי מרכזי עבודה, שפרוסים בפריפריה, והאנשים - חלק גדול מזמנם -הולכים לעבוד באותם מרכזי עבודה קהילתיים או שכונתיים.

מיכאל גוטר: כל נקודה כאן היא מרכז עבודה כזה שקיים כבר באנגליה.

מיכאל גוטר: אחרי שהבנו מה זה מרכז עבודה מרחוק, ואת הפריסה הגיאוגרפית העולמית שלו, ובארץ עוד אף אין מרכז אחד, למרות שאנחנו בחזית הטכנולוגיה, אני רוצה קצת לדבר מדוע זה טוב לכולם.

מיכאל גוטר: אני טוען, ואני רוצה שתצאו מפה עם תמונה של ריבוע, שלכל צלע של הריבוע יש עניין בזאת.

מיכאל גוטר: למעלה זו הממשלה או הצרכים הלאומיים.

מיכאל גוטר: בצד ימין של הריבוע זה העובד.

מיכאל גוטר: מצד שני זה המעביד.

מיכאל גוטר: הצלע הרביעית של הריבוע זה הקהילה.

מיכאל גוטר: אני אוכל לתת הרצאה שלמה על היתרונות לכל אחד מהגורמים האלה.

מיכאל גוטר: זאת אומרת, יש פה מצב של - win win situation.

מיכאל גוטר: זאת אומרת, כולם נהנים מהנושא הזה.

מיכאל גוטר: אני לא אתן הרבה, אני אתן רק שניים שלושה הדגשים למה כולם מנצחים.

מיכאל גוטר: המרכז לחיזוי טכנולוגי חזה כמה עובדים יעבדו מרחוק מתוך 2.2 מיליוני עובדים שיש במדינה.

מיכאל גוטר: אנחנו יודעים כמה עובדים באמריקה, אנחנו יודעים כמה עובדים ביפן, בגרמניה.

מיכאל גוטר: המספרים מגיעים ל10- עד 11, עד 12 אחוזים מכוח התעסוקה.

מיכאל גוטר: באמריקה כבר עובדים 12 מיליון, באנגליה עובדים 8 אחוזים, בגרמניה וביפן הרבה יותר.

מיכאל גוטר: אם נצליח להגיע ל4-5- אחוזים של עובדים מרחוק תוך ארבע עד חמש שנים, אנחנו מדברים על סדר גודל של 100-200 אלף עובדים מרחוק.

מיכאל גוטר: זאת אומרת, אנחנו צריכים להבין שמדובר במספרים משמעותיים.

מיכאל גוטר: העובדים האלה, ברמת הממשלה, יחסכו בעיות תנועה, יחסכו זיהום אוויר, יחסכו מקומות חניה, יחסכו עומסים על התשתיות.

מיכאל גוטר: זה טוב לסביבה, זה טוב לפיזור האוכלוסין.

מיכאל גוטר: זה טוב בהרבה רמות ברמה הממשלתית.

מיכאל גוטר: זה טוב ברמת הקהילה, זה טוב ברמת המעביד.

מיכאל גוטר: אבל כיוון שאנחנו מדברים על סגירת פערים חברתיים, אני אומר למה זה דווקא טוב לעובד.

מיכאל גוטר: ה-tsunami הגדול, או הגל הגדול, או החומה שכולם מדגישים אותה ודיברו עליה הרבה פעמים, או שנגלוש עליה או שנישטף בה.

מיכאל גוטר: הפחד הגדול שמי שיידע להשתמש באינטרנט, כמו שהזכירו לפניי, יידע לרכב על הגל, ומי שלא, יישטף אל מתחת לגל הענק הזה.

מיכאל גוטר: אם לא נביא מהר מאוד את מוקדי לא רק לימוד, לימודים זה אספקט חשוב מאוד וזו רמה אחת - אני מדבר על רמת עבודה של נוער שגומר צבא או אנשים שיכולים ורוצים להיכנס לאינטרנט, אינם צריכים להעביר את מקום עבודתם לתל-אביב, שיישארו בשדרות, שיישארו בנתיבות, שיישארו באופקים, ונביא אליהם את מקום העבודה.

מיכאל גוטר: בשנות ה2000- ישנו המושג שנותק הקשר בין מקום העבודה הפיסי למקום העבודה הטכני, איפה שהוא מבצע את העבודה, זאת אומרת, אין זה משנה איפה הוא יושב, למעשה, אפשר להושיב עובד בכל מקום בעולם, והוא למעשה נמצא במרחק של שיחת טלפון ממקום עבודתו, ואין זה משנה אם הוא נמצא בחדר הקרוב או לא.

מיכאל גוטר: אנחנו צריכים לבנות לאותו עובד, ויש כספים גדולים לנושא השתלמויות, שאותו עובד יקבל כספים להשתלמויות מקצועיות, באחד מ500- המקצועות שמוגדרים כניתנים לעבודה מרחוק.

מיכאל גוטר: המקצועות זה החל ממהנדסים, מתכנתים ועיתונאים, זה ברור.

מיכאל גוטר: אבל גם כל מה שקשור ב"טלה", זה טלה-מידע ומערכות של help, מערכות של education, ויש 500 מקצועות, שרטטות, גרפיקאיות, מידעניות, יש 500 מקצועות בערך, שכולם עובדים במחשב, וכולם יכולים לעבוד חלק מזמנם או רוב זמנם מרחוק.

מיכאל גוטר: היתרון לעובד הוא ברור.

מיכאל גוטר: הוא היכולת לעבוד, חופש הבחירה במקום עבודה.

מיכאל גוטר: זה לא אומר שאם הבעל עובד בשדרות, אז האישה איננה יכולה לעבוד באלתא.

מיכאל גוטר: היא יכולה.

מיכאל גוטר: שוויון הזכויות בין הגבר לאשה, שוויון ההזדמנויות, בכלל, בין הילד הצפוני לבין הילד בשדרות, והנגישות היא אותה נגישות, אותו קו טלפון, אותו אינטרנט, אותן טכנולוגיות קיימות.

מיכאל גוטר: אין מחסום טכנולוגי.

מיכאל גוטר: כל חבילות התוכנה, התקשורת, הוידיאו, הכל קיים, כדי שאותו עובד ייכנס לעבוד מרחוק.

מיכאל גוטר: המסר הראשון הוא ארבעת הגורמים האלה, שכולם מנצחים בחגיגה הזאת.

מיכאל גוטר: כדי להפוך את הנושא ליותר פרקטי ולהוריד אותו מרמת התיאוריה לרמת המעשה, הנושא שצריך לקדם אותו ברמה ממשלתית, נראה לי, זה להקים את מרכז העבודה הראשון בשדרות או בנתיבות.

מיכאל גוטר: כשאני רוצה להדגיש, שההשקעה, בניגוד לענפי תעשיה אחרים, היא השקעה נמוכה מאד "פר" עובד.

מיכאל גוטר: זו השקעה של סדר גודל של 5,000 דולרים "פר" עובד, להקים לו מרכז עבודה.

מיכאל גוטר: מרכז עבודה ל100- עובדים, חצי מיליון דולר, יש מקום עבודה ל100- עובדים בשדרות.

מיכאל גוטר: מקום העבודה הזה ישמש פנינה לשדרות.

מיכאל גוטר: זה יהיה גורם שימשוך את כל האוכלוסיה כלפי מעלה, ובמרכז תהיה פעילות של אינטרנט, יהיו קורסים בערב.

מיכאל גוטר: העובדים יהיו עם גאווה עצמית, שהם יכולים לעבוד במקצועות היי-טק מול המחשב בשדרות.

מיכאל גוטר: המרכז הזה, עם הזמן, אם הוא יצליח, הוא ילך ויתפח ל100-200-300- עובדים.

מיכאל גוטר: אם נכפיל את חצי מיליון הדולרים האלה בעשר עיירות הפיתוח הנזקקות ביותר, אנחנו מגיעים לסדר גודל של 5 מיליוני דולרים, שאנחנו פותרים בעיה ומקדמים את כל הנושא הזה קדימה בצורה מאד משמעותית.

ענת מאור: אני חושבת, שאין מחלוקת על יתרונות המהפכה המדעית, ועל יתרונות האינטרנט.

ענת מאור: אבל יש שאלה גדולה מאד ברמה החברתית, צמצום פערים או הגדלת פערים.

ענת מאור: אף אחד מאתנו לא יחזור להצעות לא של בולודיה ולא של המאה ה18-, של לשבור את המכונות.

ענת מאור: ממש לא.

ענת מאור: אבל אני מוכרחה להגיד, שדווקא מחומר הרקע שהוכן פה, זה לא מדיר שינה מעיניי, כי אני חושבת שאנחנו מכחישים את העובדה, שנכון להיום זה מגדיל פערים ואינו מצמצם אותם.

ענת מאור: אני, ברשותכם, אינני רוצה להתייחס לנושא העבודה מרחוק.

ענת מאור: כי בתור בוגרת לימודי העבודה, אני מכירה את כל התיאוריה הנגדית של פרופ' דפנה איזראלי, שהיא הרבה יותר אמונה עלי.

ענת מאור: אבל זה איננו הדיון כרגע.

ענת מאור: אני רוצה לומר לכם באחריות ממש, לדעתי, עבודה מרחוק לא מיטיבה עם החלשים.

ענת מאור: היא בדיוק מנתקת אותם מאותם מוקדי עוצמה פוליטיים, מה שנקרא הרשתות החברתיות, ומה שנקרא העלית השלטת, וה"small talks", והיא תהווה תירוץ אדיר למעסיקים לא לתת לאישה את מקום העבודה, להגיד שהוא מאוד יקר.

ענת מאור: תעבדי מהבית, כי העלות של מקום העבודה היא מאוד יקרה לי.

ענת מאור: אני צריך לדאוג לך למשרד וכו', שבי לך בבית, או שב לך בבית.

ענת מאור: תאמינו לי, זה ויכוח מאד גדול.

ענת מאור: אז בוודאי, אני מציעה לוועדה הנכבדה לא לשים אותו כמוקד צמצום הפערים.

ענת מאור: אם כי הדעה הזאת, הקשבתי בעניין, אני רק אומרת לכם, שלמדתי תיאוריות נגדיות, ואישית אני מאמצת אותן.

ענת מאור: לכן, בעיניי זה לא ה-main stream של הוועדה, לא זה כיוון הדיון שצריך להיות בוועדה.

ענת מאור: אני מצטערת שהפסדתי את דבריו של פרופ' שיזף רפאלי מאוניברסיטת חיפה, שאני מבינה שהוא התמקד בנושא הזה.

ענת מאור: הייתי שמחה אם הוועדה בסוף הדיון היום תאמר, ואני פונה גם למשרדי הממשלה, אני מכירה פה את נציגי משרד העבודה והרווחה, ואני פונה לנציגי משרד המדע ולכל משרדי הממשלה - מהן התוכניות שהם מציעים לוועדה ולממשלה ולכנסת, כדי שמהפכת האינטרנט אכן תגיע לשכבות ולאזורים היותר חלשים במדינה.

ענת מאור: זאת השאלה, אלה המחקרים, ואלה התשובות שאנחנו צריכים.

ענת מאור: אני אומרת לכם, בתור מי שגרה בפריפריה, שאם מחדל הכבלים יחזור גם באינטרנט - ובכבלים זה לא לפני דורות, זה בעשור האחרון.

ענת מאור: הקיבוץ שלי עד היום איננו מחובר לכבלים.

ענת מאור: וכך רוב האוכלוסיה הערבית, וכך כל הנגב.

ענת מאור: מדינת ישראל שותקת.

ענת מאור: האם זה יקרה עכשיו עם האינטרנט?

ענת מאור: מי אחראי שזה לא יקרה?

ענת מאור: מי אחראי על כל המכרזים?

ענת מאור: אני מבקשת תשובות ממשרדי הממשלה לדברים הללו, והצעות לוועדה שבראשותי, איזו חקיקה לקדם?

ענת מאור: עכשיו בוועדת החינוך, אלה אותן השאלות, שלצערי הרב גם אינן נשאלות בעוצמה הראויה.

ענת מאור: אתם יודעים מה?

ענת מאור: זה חלק ממהפכת הטכנולוגיה, ככה מדברים יפה ומראים לנו שקפים.

ענת מאור: אני מבקשת פחות שקפים ויותר חשיפת העובדות.

ענת מאור: אני אומרת את זה לא בציניות, אלא ברצינות.

ענת מאור: זה חלק ממהפכת המידע.

ענת מאור: אז מדברים, מראים שקפים, ומראים מחקרים, ושוכחים לשים את היד על האצבע, שלשם כך הוועדה התכנסה.

ענת מאור: אני חושבת, שהדף פה, חומר הרקע שהוכן לוועדה, ואתמול עיינתי בזה, הוא מאד רציני.

ענת מאור: הוא קודם כל מתריע על הסכנות המאוד גדולות בהגדלת פערים, לא רק שלא בצמצומם.

ענת מאור: שנית, הוא קובע, הוא מציע לנו פה ארבעה דברים - אני רוצה לדעת האם סביב זה אתם מתלכדים או יש נוספים - בכל מקרה, הוא קובע, שאם למדינה לא יהיה תפקיד מכריע בעניין, אז הפערים לא יצומצמו.

ענת מאור: בשוק החופשי, החזקים יתחזקו והחלשים ייחלשו.

ענת מאור: אז הוא מציע חקיקה בנושא התחברות לרשת והוזלת מחירים.

ענת מאור: משרד התקשורת יושב פה.

ענת מאור: בבקשה, מה יהיה עם הוזלת המחירים דווקא לפריפריה ודווקא לחלשים?

ענת מאור: יש תוכנית או אין תוכנית?

ענת מאור: הוועדה צריכה לשמוע תשובות לזה, ותיתן לנו אמצעים ותשובות.

ענת מאור: אנחנו נמשיך לעבוד.

ענת מאור: היום זה יום מרוכז.

ענת מאור: הנושא של חלוקת המשאבים, הנושא של חסמים לשוניים, נושא האנגלית.

ענת מאור: הנה, דבר שלא שמתי לב אליו.

ענת מאור: באיזו מידה המחסור באנגלית לתלמידים חלשים עושה את כל האינטרנט לא שווה, כי הוא בעיקר בשפה האנגלית.

ענת מאור: איך מתגברים את זה?

ענת מאור: לסיכום, אני עוברת עכשיו לוועדות השונות - לוועדת הכספים, לוועדת החוקה.

ענת מאור: אני מאוד מברכת על הדיון בוועדה הזו.

ענת מאור: לדעתי, היא עוסקת באחת הנקודות הכי חשובות.

ענת מאור: אנחנו מאד מקווים שנקבל מפה תוצר, גם בהמשך הדרך, וממשרדי הממשלה, כדי שבאמת מהפכת האינטרנט תגיע לכל אחד ואחת במדינה, ולכל אזור.

ענת מאור: אז היא תצמצם את הפערים.

ענת מאור: תודה.

עמית בראון: הבאנו את התלמיד נדב בן-שושן לכאן; לפני שאתן לו את רשות הדיבור, אני רוצה להגיד, שהמונח הזה אינטרנט היום קצת מפחיד את האנשים, ואנשים אומרים "את זה", או לא מתייחסים בדיוק לביטוי.

עמית בראון: אני חושב שיותר נכון אולי לדבר היום על תקשורת ולא על אינטרנט.

עמית בראון: כי היום, בעידן החדש, בעידן המידע, כל האמצעים הטכנולוגיים מחוברים זה לזה.

עמית בראון: האינטרנט מתחבר לטלוויזיה ומתחבר לטלפון הסלולרי, שכל אחד מאתנו מחזיק אצלו, מתחבר לרדיו, הכל מתחבר לאיזושהי מערכת תקשורת מאד ענפה.

עמית בראון: לכן, אני חושב, שהבעייתיות עם הנגישות כמעט איננה קיימת.

עמית בראון: נכון שמה שחברת הכנסת ענת מאור דיברה עליו, בעיית נגישות, עדיין קיימת.

עמית בראון: אי אפשר להתעלם ממנה.

עמית בראון: אולי אני מדבר על עוד שנה, עוד שנתיים, שהכל יתחבר ויהיה לנו קל להגיע.

עמית בראון: אבל אנחנו במעלות-תרשיחא נתנו כבר נגישות חופשית לכל.

עמית בראון: אני חושב שאת הדגם שאנחנו הפעלנו אצלנו, כמובן, בשיתוף עם עוד הרבה גורמים, לא יכולנו לעשות כעיריה.

עמית בראון: היינו צריכים אתנו את הסוכנות היהודית, שנתנה לנו קצת משאבים תקציביים בשביל ההתחלה, ואת משרד המדע, שנתן לנו מרכזי אינטרנט קהילתיים, והם בטח ידברו על זה, וזה מעשה מאוד חשוב.

עמית בראון: ואת החברה לאוטומציה במינהל השלטון המקומי, שנתנה לנו את כל הייעוץ הטכנולוגי, איך להקים את המערכת הזאת בטכנולוגיות הנכונות ובשיטות הנכונות.

עמית בראון: ואת פרופ' שיזף רפאלי, שהיה יועץ שלנו, ועוד הרבה גורמים שהצלחנו לחבור איתם לכדי הגעה למערכת איכותית, שבאמת סוגרת פערים.

עמית בראון: אם מדברים על סגירת פערים, אזי דיברתי כבר על נגישות חופשית.

עמית בראון: איך עושים את זה?

עמית בראון: נותנים נגישות חופשית ראשית כל לכל בתי הספר, שיהיו פתוחים גם אחרי-הצהריים, שהתלמידים וההורים יוכלו להגיע לשם ולגלוש לאינטרנט, למתנ"סים, לספריות הציבוריות.

עמית בראון: לא צריך להשקיע בזה 100 או 200 אלפי דולרים.

עמית בראון: זה כבר קיים בכל עיר.

עמית בראון: יש ספריה ציבורית, ויש בתי ספר שמחוברים לאינטרנט, ויש בית עיריה, שבלובי שלו אפשר לשים מחשב אחד או שניים.

עמית בראון: זה קיים היום בכל מקום.

עמית בראון: אולי צריך, ובכך אני מסכים במאת האחוזים, שמה שחסר לנו במדינה היום, זה שהממשלה תפעיל איזה תהליך מנהיגותי.

עמית בראון: זה מחובתה של הממשלה לעשות.

עמית בראון: איזשהו תהליך שהיום הזה הוא יום מאד חשוב בשביל זה.

עמית בראון: תהליך מנהיגותי, שבו תגיד, כדי לסגור פערים אנחנו מעלים את כל המדינה הזאת לטכנולוגיית המידע.

עמית בראון: צריך גורם ממשלתי בכיר, במשרד ראש הממשלה או אני לא יודע איפה, במשרד המדע, זה לא כל-כך חשוב.

עמית בראון: היל"ה - היחידה להיערכות ישראל לעידן המידע.

עמית בראון: אינני יודע.

עמית בראון: מישהו ברמה של לפחות שר שייקח את זה על כתפיו ויריץ את התהליך הזה, כי יש לנו כל הפוטנציאל לעשות זאת.

עמית בראון: הבאנו לכאן את התלמיד נדב בן-שושן.

עמית בראון: נדב בן-שושן הוא הילד הקטן שיושב שם, בן לשני הורים רגילים ונחמדים, שחיים במעלות-תרשיחא, בבית דירות רגיל.

עמית בראון: אני חושב שכשהוא התחיל לעבוד אתנו בבית-ספר יסודי לא היה לו אפילו מחשב בבית.

עמית בראון: הבחור הזה היום יודע לפתח אתרים, גם ברמה הקהילתית וגם ברמה העסקית.

עמית בראון: אנחנו רוצים לתת לו ולמר דיוויד גור, שלמעשה הקים וניהל את המערכת, להראות את מה שהם עשו.

עמית בראון: בשביל זה הזמינו אותם לכאן.

דני מילין: דבר אחד שהייתי רוצה להתחיל בו, וזו אנלוגיה מאד פשוטה.

דני מילין: המים בבריכה עולים.

דני מילין: אנחנו בתוך הבריכה הזאת.

דני מילין: יש לנו שתי אפשרויות.

דני מילין: או לטבוע או ללמוד לשחות.

דני מילין: אם נלמד לשחות שחיית כלב, בקושי נצוף למעלה.

דני מילין: אם נדע לשחות בסגנון פרפר או חתירה, נגיע גם למטרה שנרצה להגיע אליה.

דני מילין: נדמה לי, שכל הדיבורים מסביב מביאים למסקנה שזאת בעיה חברתית.

דני מילין: בואו נשים את האצבע.

דני מילין: זאת בעיה, שהפערים, אם לא נדע איך לטפל בזה, הולכים וגדלים.

דני מילין: לא יעזרו דיבורים מסביב.

דני מילין: העניין הוא פשוט.

דני מילין: זה קשור בטכנולוגיה מתקדמת, שאותה חייבים להקנות מגיל צעיר.

דני מילין: אם לא יהיה תכנון מרכזי בנושא חינוך, הכשרה מקצועית, מקומות תעסוקה, מבנה תעסוקה שהולך ומשתנה, ונושא של תיווך ההולך ומצטמצם, ולכל אותם אנשים שעוסקים בתיווך, הכסא מתנדנד.

דני מילין: לא יעזור שום דבר.

דני מילין: אם אני היום במקום ללכת לסוכן הנסיעות נכנס לאינטרנט ומזמין מלון ב20- אחוזים יותר זול, אותו סוכן נסיעות הפסיד עמלה של 20 אחוזים.

דני מילין: אין מה לעשות.

דני מילין: ואני עושה את זה.

דני מילין: ולא - אני 'פרייר'.

דני מילין: הדברים האלה חייבים להילקח בחשבון.

דני מילין: אם אתם רוצים משפט נוסף, הטכנולוגיה, האינטרנט, שהוא כלי, שהוא תהליך, שהוא תופעה - האינטרנט מתקדם לא בצורה ליניארית.

דני מילין: רוב המערכות הציבוריות הממשלתיות חושבות בצורה ליניארית.

דני מילין: אם נמשיך לחשוב בצורה ליניארית, אנחנו פשוט לא נגיע לשום מקום, כי אנחנו נמצאים בעולם שפועל אחרת.

דני מילין: שמענו את פרופ' שיזף, שדיבר על שינוי עקרון כלכלי, עם הידיים שלו, עם האבנים שלו, עם המצבות שלו, אינני יודע כבר מה.

דני מילין: הנושא הזה הוא חלק בלתי נפרד.

דני מילין: אינני רוצה לסבך את הנושא.

דני מילין: ההצגה הכללית ישנה.

דני מילין: הייתי רוצה לרדת קצת לדברים הקונקרטיים .

דני מילין: השאלה שלי תהיה, אם כן.

דני מילין: אבל אם המיומנויות האלה אכן עומדות מול העיניים, יש אפשרות להתמודד איתן.

דני מילין: מערכת החינוך צריכה להתמודד איתן, ולא להמשיך לעבוד בצורה ליניארית, ולספק מחשב, כשבעוד שנתיים המחשב הוא כבר לא מחשב, בעוד שלוש שנים בוכים שכבר אין מחשבים, ובזה נגמר הסיפור.

דני מילין: ואז נמשיך לעלות בשלב של בכי.

דני מילין: כלומר, אנחנו עולים ברמה של בכי משנה לשנה.

דני מילין: לא בפתרונות רציונליים.

אבשלום אדרת: כאשר נחשפתי לזה, חשבתי על זה שיכול להיות שהרבה אנשים מדברים על האינטרנט.

אבשלום אדרת: אין לי ספק שהאינטרנט זה כלי בלתי רגיל, טכנולוגיה בלתי רגילה.

אבשלום אדרת: כל מה שנאמר כאן הוא נכון מאד.

אבשלום אדרת: אני חושב שאנחנו איננו נותנים די את הדעת על ההיבטים החברתיים לסיכונים שישנם, גם באינטרנט, גם למרכז הארץ וגם לפריפריות.

אבשלום אדרת: אז יזמתי כינוס ביום השנה למותו, כינוס צנוע באוניברסיטת תל-אביב.

אבשלום אדרת: בכינוס היה גם חבר-הכנסת מיכאל איתן.

אבשלום אדרת: בעקבות זה, ביום השנה השני, שהיה לפני חצי שנה, עשינו כינוס, כבר הופיעו מאות אנשים.

אבשלום אדרת: בעקבות זה הוקמה העמותה הזאת, שהמטרה שלה היא להעלות את המודעות של האנשים בכל הכיוונים.

אבשלום אדרת: בכיוון של חקיקה, בכיוון של חינוך, לשימוש נבון באינטרנט.

אבשלום אדרת: לא רק לשימוש באינטרנט.

אבשלום אדרת: כי האינטרנט בפני עצמו הוא טכנולוגיה.

אבשלום אדרת: הוא יכול להביא גם דברים מאוד-מאוד קשים.

אבשלום אדרת: לא שיש לנו פתרונות, אבל יש לנו בהחלט דרכים להתחיל לחשוב איך לעשות את הדברים האלה בצורה אחרת.

אבשלום אדרת: אני יודע שאנחנו, כהורים, אני לא נכנסתי, יכולתי להיכנס דרך הקוד, דרך ה-pass word, ולראות מה הוא עושה.

אבשלום אדרת: אני לא נכנסתי, כי בשבילי, להיכנס לתוך מה שהוא עושה זה היה בדיוק כמו לחטט במגרות שלו.

אבשלום אדרת: לא עשיתי את זה.

אבשלום אדרת: אבל אני יודע שגם בשום מקום הוא לא שמע על איכות המידע שהוא מקבל.

אבשלום אדרת: הוא לא שמע על להבדיל בין אתר לאתר.

אבשלום אדרת: הוא לא שמע על דברים שיכולים להיות מאד מסוכנים אם נכנסים אליהם.

אבשלום אדרת: זה הדבר שאני חושב שמערכת החינוך ומערכות ההכשרה צריכות לתת עליו את הדעת.

דוד טל: אני רוצה לתמוך את הדברים הללו במשהו שהתפרסם לפני כשבוע, כמדומני, בעיתונות.

דוד טל: אני חושב שזו היתה כת השטן שחיללה כמה קברים בבית העלמין בגדרה, שהרסו שם קברים של חללי צה"ל, שהם טענו שהם ראו איזשהו סרט דומה, ואקט של חילול הקברים היה שם.

דוד טל: הם פשוט העבירו את זה מהכוח אל הפועל.

דוד טל: השאלה היא איך אנחנו, מצד אחד, רוצים לרוץ קדימה עם זה, כדי להשתלב בחברה, בכפר הגלובלי הזה, איך עושים שמחד גיסא הנושאים הללו יעמדו על הפרק וניתן להם דחיפה, ומאידך גיסא, איך אנחנו מונעים מילדים להגיע לאתרים שכאלה?

שיזף רפאלי: האנלוג שניתן קודם, אולי כדאי לשים אותו שוב על השולחן.

שיזף רפאלי: אם הניסיון שלנו להתמודדות עם בעיות הוא יצירת עוד מקומות שבהם יש חשיכה, עוד מקומות שבהם מישהו מנסה לכבות את מתג החשמל, אם זה הפתרון שלנו, אזי יקרו שני דברים.

שיזף רפאלי: א', תתגלה באופן יותר ברור ערוותו של מי שטוען שיש לו בעלות על המתג.

שיזף רפאלי: כי אין מתג לטכנולוגיה הזאת.

שיזף רפאלי: היא בנויה באופן שעובד מסביב למי שמנסה לכבות אותה.

שיזף רפאלי: מה שיותר חשוב, אם באיזשהו מקום חס וחלילה תהיה הצלחה מקומית לעשות חושך באופן מקומי, אז במקומות החשוכים האלה, שאליהם לא יגיע מה שבחרת להסתיר, יותר גרוע, לא יגיע גם מה שלא בחרת להסתיר.

שיזף רפאלי: לא תגיע ההשכלה, לא תגיע ידיעה על העולם, לא תגיע גלובליזציה, לא יגיעו הזדמנויות כלכליות.

שיזף רפאלי: אני רוצה להוסיף עוד שני משפטים.

שיזף רפאלי: הייתה פה התייחסות למשרד המדע.

שיזף רפאלי: אני רוצה לדבר בשבחו של משרד המדע, שהיה חלוץ כבר לפני חמש שנים במימון של פעילויות דווקא בנושא הזה של לרתום את האינטרנט לנושאים חברתיים.

שיזף רפאלי: היה לי הכבוד להיות חלק בפרוייקט שמשרד המדע מימן אותו, פרוייקט מאוד יפה, שפועל עד היום - והוא מאד פעיל - שתומך בשירות ייעוץ לאזרח במשרד העבודה והרווחה, ומשמש באינטרנט שער שעונה על השאלה - "האם האינטרנט הוא רק ליאפים?

שיזף רפאלי: " והתשובה שלנו, עם המערכת הזאת שמומנה על-ידי משרד הרווחה, היא - בהחלט לא.

שיזף רפאלי: יש אלמנטים שלמים של האינטרנט של ניצול הטכנולוגיה הזאת ושימוש בדגם הזה שהוא hyper textual, ושהוא נגיש לכולם, ושהוא דמוקרטי, שיכול לפנות גם לשכבות יותר חלשות, ויכול לענות גם על בעיות.

שיזף רפאלי: אני חושב שמהדגם הזה צריכים ללמוד המשרדים האחרים.

שיזף רפאלי: משרד המדע צריך לעבור כבר לדברים שהם בחזית המדע.

שיזף רפאלי: האינטרנט הוא כבר איננו חסיד המדע.

שיזף רפאלי: האינטרנט הוא כבר דבר יום ביומו.

שיזף רפאלי: הוא צריך להיות נחלתו של כל משרד חברתי.

שיזף רפאלי: הוא צריך להיות נחלתו של כל מחוקק, כל משרד או ממשל מקומי וכיוצא באלה, ולא לשים את זה רק בגטו של המדע.

ליאון רקנאטי: לשם יצירת עתיד שוויוני יותר, עלינו להשקיע יותר בשילוב השכבות החלשות במהפכת המידע.

ליאון רקנאטי: אל לנו להסתפק בכך, שמשרות ההיי-טק, האמצעים האלקטרוניים החדישים והנגישות למידע יהיו נחלת המעמד הבינוני והגבוה בלבד.

ליאון רקנאטי: אם לא נשכיל לעשות זאת, יגדל הניכור החברתי בין המקושרים לרשת ובין המנותקים ממנה, על כל המשמעויות הנובעות מכך.

ליאון רקנאטי: לטעמי, הדרך הטובה ביותר להתמודד עם בעיה זו לטווח ארוך היא חינוך, הקניית ידע ומתן שירותי מיחשוב לילדים ולנוער של השכבות החלשות.

ליאון רקנאטי: על כך אפרט בהמשך.

ליאון רקנאטי: אני סבור, שהדרך הטובה ביותר להתמודד עם פערים חברתיים, היא באמצעות הקניית יכולת לשפר את כושר ההכנסה של השכבות החלשות.

ליאון רקנאטי: בתחום זה טמונים הן הסיכון והן ההזדמנות של העידן החדש.

ליאון רקנאטי: הסיכון הוא, שבלא הכשרה מתאימה, רבים מקרב האוכלוסיה לא יוכלו להשתלב בעבודות החדשות והרווחיות שמציע עידן זה.

ליאון רקנאטי: כגון, עיצוב אתרים - שמענו את התלמיד נדב - מעבדי מידע גרפי, תוכניתנים, מפעילי מערכות מחשבים ותקשורת, מנהלי מידע, מאבטחי מידע, ועוד.

ליאון רקנאטי: כתוצאה מכך, רבים לא יהיו שותפים לעולם הידע ואתרי הקניות, הבנקאות האלקטרונית והבידור שברשת.

ליאון רקנאטי: אפילו ההווי בשפתם של אנשי האינטרנט יהיה שונה מזה של אלה שאינם מקושרים לרשת.

ליאון רקנאטי: כתוצאה מכך, יגדלו פערי ההכנסה ויעמיקו הפערים החברתיים והמצוקות החברתיות.

ליאון רקנאטי: בנוסף לפתיחת שוק העבודה למשרות החדשות, צפוי שינוי של ממש בהרכב כוח העבודה המסורתי, שעלול אף הוא לפגוע בשכבות אוכלוסיה חלשות.

ליאון רקנאטי: כך, למשל, בשווקים הווירטואליים, אין נדרשות משרות כגון זבנים, מוכרים, טלרים ופקידי ציבור.

ליאון רקנאטי: לכן, עלינו להיערך להסב חלק מעובדי מיגזרים אלה למקצועות רלוונטיים בעידן החדש, ולשלב את נושא האינטרנט בכל הקורסים של משרד העבודה.

ליאון רקנאטי: יש המון קורסים במשרד העבודה.

ליאון רקנאטי: אני חושש שחלק גדול מהם איננו רלוונטי היום, כי הוא איננו משלב את המיומנויות שצריך לעתיד.

ליאון רקנאטי: אני חושב שזה אחד הדברים שחשוב לעשות.

ליאון רקנאטי: ההזדמנויות שמציב בפנינו עידן המידע הן, שבאמצעות הקניית ידע לצעירים באוכלוסיות חלשות אנו יכולים לצמצם את הפער ביכולתם להשתכר ולהנות משירותים שונים, שאליהם ייעשו נגישים.

ליאון רקנאטי: המרחק בין נער בעיירת פיתוח בנגב לבין מאגרי המידע של האוניברסיטאות בארצות-הברית מעולם לא היה קצר כל-כך.

ליאון רקנאטי: זאת ההזדמנות הגדולה.

ליאון רקנאטי: במאמץ קטן יחסית ביכולתנו לאפשר לנער זה להיות נגיש למאגרים האלה.

ליאון רקנאטי: כמובן, שיידע קצת יותר אנגלית.

ליאון רקנאטי: האינטרנט מהווה פוטנציאל אדיר לשילוב בפריפריות בשוקי המוצרים, העבודה והכספים.

ליאון רקנאטי: כמו ש"אמזון" הפכה לחנות הספרים הגדולה בעולם.

ליאון רקנאטי: בסך הכל, בחור בן 35 שהתחיל לפני 4.5 שנים, כך יכול כל בעל עסק בפריפריה להשתמש ברשת, כדי למכור את תוצרתו בכל הארץ, ואף בעולם, מבלי שיש ברשותו אפילו חנות אחת.

ליאון רקנאטי: צריך עוד פחות השקעות, פחות אמצעים.

ליאון רקנאטי: זאת, כשהוא נהנה מיתרונות הפריפריה, כמו שטחי אחסון וארנונה זולים.

ליאון רקנאטי: אני מציע לעודד יזמות עסקית בכיוון זה.

ליאון רקנאטי: הדברים נכונים גם לגבי הצטרפות הציבור להשקעות בשוק ההון.

ליאון רקנאטי: כל עוד תתקיים הנגישות למידע חופשי ושמור בקפדנות החוקים לשימוש במידע פנים, יפחת משמעותית היתרון שיש למשקיעים במוקדי העסקים במרכז על פני אלה שבפריפריות.

ליאון רקנאטי: עיקר תשומת הלב מוקדשת אמנם להשלכות האינטרנט על הפערים שבין הקבוצות הסוציו-אקונומיות.

ליאון רקנאטי: אולם חשוב לשים לב גם לחתכים אחרים באוכלוסיה.

ליאון רקנאטי: כך למשל עידן המידע עלול להעמיק את הפער שבין צעירים להוריהם, שאינם בקיאים בנפלאות הרשת החדשה.

ליאון רקנאטי: זה כמובן קיים.

ליאון רקנאטי: גם כאן קיים פוטנציאל ריחוק חברתי בין שכבות אוכלוסיה צעירות, לאלה המבוגרות.

ליאון רקנאטי: לכן, אני מציע שלא להזניח את שילובה של אוכלוסיה בוגרת בעידן המידע.

ליאון רקנאטי: אומר גם, כי האינטרנט עשוי להיות אחד האמצעים להפגת בדידותם של קשישים והגברת פעילותם, אף שלעולם לא יהיה תחליף למגע ישיר בין בני אדם.

ליאון רקנאטי: באמצעות האינטרנט ניתן יהיה לפקח טוב יותר על בריאותן של אוכלוסיות, למשל, באמצעות בדיקות שיבוצעו מהבית.

ליאון רקנאטי: על דברים מרחוק דיברו קודם.

ליאון רקנאטי: עידן המידע עשוי גם לצמצם משמעותית את תלותן של אוכלוסיות שונות בביורוקרטיה ציבורית.

ליאון רקנאטי: במקום לכתת רגליים ולהפסיד שעות עבודה והמתנה, הם יוכלו לקבל מידע ולמלא טפסים אלקטרוניים.

ליאון רקנאטי: כמה מאתנו יושבים במשרד הפנים שעות כדי להגיע לפקיד.

ליאון רקנאטי: עידן המידע עשוי לתרום לחיזוק מעמד האישה, שכן הוא ממשיך את המגמה שחלה במאה הקודמת, שלפיה הולכת ופוחתת חשיבותו של הכוח הפיסי בעבודות השונות.

ליאון רקנאטי: נשים מסוגלות לבצע מהבית עבודות רבות, כגון, סחר, תכנות מחשבים ועוד, בזמן עבודה גמיש.

ליאון רקנאטי: הדבר עשוי להגדיל משמעותית את השתתפות הנשים בכוח העבודה ולתרום לתוצר הלאומי.

ליאון רקנאטי: יש גם הרבה נשים דתיות שמתחילות עכשיו בנושא תכנות באינטרנט.

ליאון רקנאטי: עידן המידע עשוי להיטיב גם את מצבן של קבוצות המיעוטים, כיוון שהרשת תהיה שוויונית בפני כל אחד.

ליאון רקנאטי: כמה מלים על כיוון המעורבות הציבורית הרצויה בפתרון הבעיה.

ליאון רקנאטי: התנאי ההכרחי לפתרון הבעיה הוא מתן נגישות לכל אדם למערכות המידע, מבחינת אמצעים וידע להשתמש.

ליאון רקנאטי: פתרון לטווח הארוך מחייב מהפך במערכת החינוך מבחינה איכותית וכמותית.

ליאון רקנאטי: יש לזכור שמהנדסי היי-טק אינם צומחים בחלל ריק, אלא בסביבה בעלת תודעה למחשבים.

ליאון רקנאטי: גם הפערים החברתיים אינם נוצרים בחלל ריק, אלא מסביבה הסובלת מחסך במידע והעדר הזדמנות שווה.

ליאון רקנאטי: המערכת הציבורית עושה מאמץ רב כדי להעתיק משאבים מהעשירונים העליונים ולטיפול סוציאלי בשכבות החלשות.

ליאון רקנאטי: לטעמי, פחות מדי נעשה כדי להקנות לשכבות החלשות את היכולת לעמוד על רגליהן באמצעות הקניית השכלה, ידע ומיומנויות מגיל צעיר, שיאפשרו להן לחדור לשוק העבודה במשרות רווחיות.

ליאון רקנאטי: אני סבור שעניין זה הוא בנפשנו, ולכן חובתנו להגביר מאמץ זה.

ליאון רקנאטי: כמו שנאמר כאן, מערכת החינוך צריכה להפסיק להסתכל על עצמה בתור מתקדמת ליניארית, אלא לעשות מהפך בתוכה.

ליאון רקנאטי: החינוך וההכשרה בעידן המידע אינם רק צורך חברתי.

ליאון רקנאטי: הם משתלמים מאוד גם מבחינה כלכלית.

ליאון רקנאטי: ההשקעות בחינוך תלמידים והכשרת עובדים בתחומי היי-טק אינה שונה במהותה מהשקעה ממשלתית במחקר ופיתוח.

ליאון רקנאטי: אני מציע למערכת החינוך ולאוניברסיטאות לבחון עד כמה הן נותנות מענה למקצועות החדשים של עידן המידע.

ליאון רקנאטי: איני מתעלם מהמחיר הגבוה של ציוד המחשבים.

ליאון רקנאטי: אולם, לדעתי, כדי לרכוש נגישות לאינטרנט אין צורך בציוד היקר ביותר.

ליאון רקנאטי: אפשר בהחלט להסתפק בציוד שאינו המילה האחרונה בטכנולוגיה, שעלותו נמוכה בהרבה.

ליאון רקנאטי: ממילא לא ניתן להדביק את קצב הפיתוח לאמצעים הללו.

ליאון רקנאטי: העיקר שתפוצת הציוד תהיה גבוהה ככל האפשר.

ליאון רקנאטי: בכל מקרה, לא ירחק היום שבו מכשיר הטלוויזיה - המצוי כמעט בכל בית בישראל - ישמש גם לתקשורת אינטראקטיבית, כך שהחשיבות של המחשב הולכת ופוחתת בנושא הזה.

ליאון רקנאטי: כדי להנחיל את מהפכת המידע בבתי הספר, עלינו לראות במחשב ובאינטרנט כלי עבודה ולא נושאי לימוד בפני עצמם.

ליאון רקנאטי: על כן, חשוב מאוד לשלב את המחשב והאינטרנט בכל תחומי הלימוד וההכשרה של העובדים בישראל.

ליאון רקנאטי: למשל, כבר היום תלמידים רבים מבצעים עבודות מחקר בבתי הספר באמצעות האינטרנט.

ליאון רקנאטי: אנחנו צריכים לאפשר לכל ילד במיגזר היהודי ובמיגזר הערבי יכולת כזו, הרבה לפני שהוא יגיע לאוניברסיטה.

ליאון רקנאטי: לא הייתי ממליץ על קניית מחשב אישי לכל ילד - פרוייקט שלא נחל הצלחה רבה, שכן, העלויות אינן נמוכות, ולפעולה תקינה של המחשב דרושה מערכת הדרכה ותמיכה.

ליאון רקנאטי: במקום זה, אני ממליץ בהחלט על מתן שירותי מחשוב ותקשורת אינטרנט לכל ילד שנזקק להם במסגרת הקמת מרכזי מידע קהילתיים, בבתי ספר, במתנ"סים ובספריות ציבוריות, שיאפשרו נגישות חופשית למחשב, תמיכה טכנית והדרכה.

ליאון רקנאטי: לדעתי, למיגזר העסקי כדאי מאד לתרום להתפתחות החברתית בתחום האינטרנט.

ליאון רקנאטי: ההשקעה של היום תניב פירות בשוק העבודה הטכנולוגי של מחר.

ליאון רקנאטי: בהתאם לקו המחשבה שהמאמץ העיקרי לצמצם את הפער החברתי צריך לבוא מכיוון החינוך, אנו בחברת IDB, כלל ישראל ודיסקונט השקעות, תומכים בשורה של פרוייקטים חברתיים, פרוייקטים במסגרת ציונות 2000, וכעת אנו פועלים להקמת עמותה שתפעל להנחלת האינטרנט לכ30- ישובים בפריפריה.

ליאון רקנאטי: כידוע לכם, פועלים כבר כיום ביוזמת משרד המדע, שהיא מאוד מבורכת ומאוד מרשימה, מרכזי אינטרנט קהילתיים בעשרה ישובים.

ליאון רקנאטי: ביקרתי בשבוע שעבר בפרוייקט כזה בבאר-שבע, ושמחתי לראות שהתלמידים מפיקים תועלת רבה מפרוייקט האינטרנט.

ליאון רקנאטי: לטעמי, נבחרי הציבור יכולים לעשות יותר כדי לרתום את המיגזר העסקי לפעילות חברתית זו.

ליאון רקנאטי: לדוגמה, ניתן להעלות את רף התרומה שמשרד האוצר מכיר הכרה לצורכי מס, או לחלופין, לייחד לפעולה זו מסגרת מתאימה המעודדת תרומה.

ליאון רקנאטי: פעולה זו תביא להזרמת כספים רבה יותר מהחברות המסחריות; וזאת, בתוספת מעורבות אישית של מנהלים טובים בפרוייקטים החברתיים הללו.

ליאון רקנאטי: כדי שהמידע יהיה חופשי לכל, חשוב מאד שכל הרשויות הציבוריות בישראל יקימו אתרים עדכניים ונגישים - ראינו את מעלות-תרשיחא - בהן יקבל כל אזרח את מלוא המידע על שירותי המשרד המגיעים לו.

ליאון רקנאטי: לדעתי, ניתן לשלב את הפעלת האינטרנט במערכות רווחה, כדי לעדכן ולקיים קשר עם חלק מהנזקקים, כגון אוכלוסיות של נכים, או אוכלוסיות מבוגרות המתקשות בניידות.

ליאון רקנאטי: עם זאת, אל לקשר זה להיות תחליף לקשר אישי ואנושי שבין העובדים הסוציאליים והנזקקים.

ליאון רקנאטי: לסיכום דבריי אומר, ההון האנושי הוא המשאב העיקרי של מדינת ישראל.

ליאון רקנאטי: לפיכך, ההשקעה בחינוך טכנולוגי מתקדם, כגון הקמת מרכזי תקשורת ומידע קהילתיים ופרוייקטים נוספים, עשויה להסתבר כאחת ההשקעות הטובות ביותר לעתיד הכלכלי והחברתי של המדינה.

ליאון רקנאטי: האינטרנט יכול להרחיק קרובים ולקרב רחוקים, למשתמש בשירותיו הטובים ולנזהר מנזקיו הפוטנציאליים.

ליאון רקנאטי: הדרך הטובה ביותר היא ליצור שוויון בנגישות ובידע בתחום המחשבים והאינטרנט אצל הנוער בישראל.

ליאון רקנאטי: לכן, יש להגביר את השימוש במחשב ובאינטרנט כבר בקרב ילדי בית-הספר היסודי ולבצעו בהיקף נרחב.

ליאון רקנאטי: בצד המאמץ של הרשויות הציבוריות, ניתן להגדיל את תרומתן של החברות המסחריות בישראל בתחום זה.

ליאון רקנאטי: אם יינתנו להן האפשרויות להגדיל את תרומתן הכספית, תזכה הקהילה גם לתרומה איכותית של מנהלים ואנשי מקצוע מהמעלה הראשונה.

ליאון רקנאטי: במקרים רבים גם תיהנה מחיכוך עם עובדים עתירי נסיון בטכנולוגיות המתקדמות.

ליאון רקנאטי: הרבה מחבריי בתעשייה בהיי-טק רוצים לפעול, ואינם מוצאים את המסגרות.

ליאון רקנאטי: צריך פשוט לרתום אותם ולכוון אותם.

אבי ענתי: אני רוצה להגיע לעידן הזה, שאותם אנשים שיש להם מחשבים יקחו את כל ה"טופסולוגיה" שלהם, יקחו את כל התוכניות שלהם, תוכניות הפיתוח, כל המסמכים, ישימו את הכל על האינטרנט.

אבי ענתי: כי אז אזרח יוכל במקום לחכות לפקיד השומה או לפקיד המים, יוכל להוריד את זה ולמלא, זה בשלב הראשוני.

אבי ענתי: ובשלב העתידי יותר, יוכל למלא את הטופס דרך האינטרנט ולשלוח אותו.

אבי ענתי: אלה הדברים שאני מדבר עליהם.

אבי ענתי: אני אספר לכם על משרד החינוך.

אבי ענתי: אם כבר עלה העניין, אספר לכם.

אבי ענתי: אותה יוזמה שדיברנו עליה, של חבר-הכנסת מיכאל איתן, בשעתו, הייתה יוזמה שהייתה משותפת לכמה מסגרות.

אבי ענתי: א', להיל"ה - היערכות ישראל לעידן המידע, שהיום זו יחידה במשרד המדע, התרבות והספורט.

אבי ענתי: במשרד החינוך, גברת יפה ויגוצקי, ראש מינהל המדע והטכנולוגיה שם.

אבי ענתי: יחד איתם פרסמנו את ה"קול קורא".

אבי ענתי: מה שקרה, הם "התקפלו" באמצע.

אבי ענתי: אינני יודע למה.

אבי ענתי: קיבלו הוראה מהשר, 'עצור'.

אבי ענתי: זה באמת איננו מעניין, אבל אני יכול להגיד שזה היה חבל.

אבי ענתי: דיברתם על כך, האם משרד החינוך מעורב.

אבי ענתי: התברר לי שקשה מאד לשתף פעולה בין משרדי הממשלה.

אבי ענתי: אני אומר לכם.

אבי ענתי: בכל אופן, ישנן תוכניות בתוך המרכז.

אבי ענתי: הרשויות המקומיות השתתפו אתנו בהקמת המרכזים האלה; כולל מעלות-תרשיחא, כולל כל המרכזים שהקמנו, הם השתתפו, הם הקימו חדר לטובת העניין, עם כל אמות המידה, עם מערכת מיגון, מה שצריך, עם שטיחים.

אבי ענתי: תבואו ותראו את המרכזים האלה, אלה מרכזים לתפארת.

אבי ענתי: צריך לשמור עליהם, צריך להמשיך ולתמוך בהם, כי הרשויות המקומיות, אינני יודע אם כולכם מכירים את המצב.

אבי ענתי: קחו את קרית מלאכי.

אבי ענתי: למה אנחנו הולכים רחוק?

אבי ענתי: אמרו לי בפירוש, אל תעביר את הכסף לאוצר השלטון המקומי, כי זה ייבלע, כי הם בחובות.

אבי ענתי: אזי הקמנו את המרכז במרכז המדעים בקרית מלאכי, כדי שהכסף הזה יהיה לצורכי העניין הזה.

אבי ענתי: אנחנו מדברים על כך, שלמטרת המרכזים האלה הושקעו 5 מיליוני שקלים, הקמה והפעלה במשך שנה.

אבי ענתי: אני אדגיש.

אבי ענתי: הקמת מעבדת תשתית והדרכה במשך שנה, זה עולה בין 450 ל500- אלפי שקלים.

אבי ענתי: אתם רואים כאן נתונים חלקיים על פעולות שהתבצעו במרכזים השונים.

אבי ענתי: אתם שמים לב, שקשה להרים מרכזים כאלה.

אבי ענתי: אתם רואים, ירוחם, לכיש, כתוב, מרכז בהקמה.

אבי ענתי: יצאנו בתוכנית הזאת במרץ 1998.

אבי ענתי: זאת אומרת, ממרץ 1998 לא הצליחו הרשויות לגייס את התקציב ולעמוד בדרישותינו.

אבי ענתי: זו בעיה.

אבי ענתי: שימו לב.

אבי ענתי: יש לנו כאן נתונים על הדרכה של מבוגרים, הדרכה של תלמידים.

אבי ענתי: גם עולים נכנסים לכל הנושא הזה.

אבי ענתי: לדוגמה, בקרית ארבע, ישנו מרכז לתפארת.

אבי ענתי: תראו את ההמלצות הסופיות והמסקנות.

אבי ענתי: בלכיש כבר חתמתי על החוזה, בלכיש גם עומד לקום.

אבי ענתי: אני מדבר על המועצה לכיש, ולא על הישוב לכיש.

אבי ענתי: שוב, אנחנו הלכנו על מקומות גדולים בכוונה.

אבי ענתי: הישוב לכיש הוא מקום קטן להקמת מרכז כזה.

אבי ענתי: הלוואי ויכולנו, אבל הוא יהיה חלק מאותו קהל שיבקר.

אבי ענתי: אנחנו מדברים על סיכומי הביניים וההמלצות.

אבי ענתי: איטיות בהתנעת התהליך.

אבי ענתי: הסברתי לכם כבר.

אבי ענתי: הקניית מודעות וידע בסיסי בזמן קצר.

אבי ענתי: שתים-עשרה השעות האלה, תאמינו לי, שהן שתים-עשרה שעות חשובות, והן טובות למישהו שתהיה לו מודעות והיכרות ראשונית.

אבי ענתי: רמה נמוכה של חדירת המחשב - אנחנו דיברנו כבר, הזכרנו, בדימונה ובמקומות אחרים אין לאנשים מחשבים; או שאין להם כסף או שאין להם מודעות או כל דבר אחר.

אבי ענתי: חשוב להמשיך להפעיל את הפרוייקטים.

אבי ענתי: אין כסף לזה.

אבי ענתי: דיברנו על דגם.

אבי ענתי: תיבת דואר אלקטרונית - הוצע שלכל אחד שאין לו מחשב, אם יהיו מרכזים כאלה, אם תהיה לו תיבת דואר אלקטרונית, יוכל ללכת לבקר, כמו שהוא הולך היום לדואר.

אבי ענתי: היום יש ריכוז של תיבות דואר.

אבי ענתי: לפעמים נוסעים כדי לקחת את הדואר.

אבי ענתי: אותו דבר כאן.

אבי ענתי: במרכז יהיו תיבות דואר כאלה, שאדם יוכל לבוא ולבדוק את הדואר שלו.

אבי ענתי: אנאלפביתיות דיגיטלית - מי שאינו נמצא בעידן הזה, ואיננו מכיר קרוא וכתוב של אינטרנט, נקרא אנאלפבית דיגיטלי.

דוד טל: אני רואה יותר את ההתקדמות הטכנולוגית הזאת כדבר חיובי, שבמוקדם או במאוחר נזדקק לו.

דוד טל: אני מניח, כפי שאמר ידידי, חבר-הכנסת מיכאל איתן, בעוד עשר או חמש-עשרה שנה, אני חושב שאני היום יכול להיקרא אנאלפבית במושגים האלה, משום שהיום אינני יודע לגלוש.

דוד טל: אחרי שחבר-הכנסת מיכאל איתן דיבר אתי על זה, ביקשתי מהבן שלי שיראה לי איך עושים זאת.

דוד טל: הוא נתן לי שיעור או שניים, ויועץ התקשורת שלי הבטיח לי שהוא יתרגל את זה אתי כאן.

דוד טל: אבל אני מניח, שמי שלא משתמש בזה ביומיום ומי שלא צורך את זה, במוקדם או במאוחר זה יישכח ממנו.

דוד טל: יש לי קרובת משפחה, שאביה יצא לשליחות בארצות-הברית, בחברת IBM או משהו כזה, גם כן בנושא התקשורת.

דוד טל: הילדה הקטנה, אני אפילו לא מכיר אותה, היא נולדה בארצות-הברית, אבל אמרו לה שיש לה קרוב משפחה שהוא חבר-כנסת, והיא שלחה לי פה ים של מכתבים בדואר האלקטרוני.

דוד טל: לא ידעתי.

דוד טל: עד שקיבלתי מכתב בכתב יד, "מדוע אתה לא עונה לי?", אז ביקשתי ממישהו אחר שיפתח ויענה לדברים הללו.

דוד טל: זה נכון שאולי בקרב הדור הצעיר זה יותר שכיח.

דוד טל: בקרב המבוגרים שבינינו, בכל אופן, בשכבת האוכלוסיה שלי, אני מדגיש, לא כולם, אבל זה פחות.

דוד טל: זוהי תקופת מעבר שנצטרך לדאוג לכך שהדור הצעיר שלנו ישתלב בה וישתלב בה טוב, משום שאחר-כך, בלי זה, כך נראה לי, כך נוכחתי היום בדיון, אם כי לא כך הגעתי לדיון הזה, אני מוכרח לומר שזה שינה לי את תפיסת עולמי בעניין.