ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 20, 1999-10-19 09:00

דוד טל: אני פותח את הישיבה.

דוד טל: על סדר היום הצעת חוק שיקום נכי נפש בקהילה, התשנ"ט1998- של חברת הכנסת המסורה תמר גוז'נסקי, ואנחנו רוצים להחיל על זה את דין הרציפות.

דוד טל: מה יש לנציגי משרד האוצר להגיד?

גל הרשקוביץ: אני רוצה לחלק את דבריי לשני חלקים.

גל הרשקוביץ: קודם כל, כרגע לא גובשה עמדת ממשלה לגבי הצעת החוק הזאת.

גל הרשקוביץ: מה שכן, הממשלה לא התנגדה להחלת דין רציפות על ההצעה.

גל הרשקוביץ: אני יכול לומר שהממשלה הקודמת לא תמכה בהצעה.

גל הרשקוביץ: לגופו של עניין, אני רוצה לתת סקירה קצרה ולחזור להשתלשלות המאורעות.

גל הרשקוביץ: נתחיל בשנת 1997, פעם ראשונה שקבעו שיש בעיה בנושא הזה.

גל הרשקוביץ: בעקבות זאת, הוחלט לכנס ועדת מנכ"לים בהשתתפות כל משרדי הממשלה הרלוונטיים: שיכון, אוצר, ביטוח לאומי, בריאות ועבודה ורווחה, על מנת לגבש המלצות בנושא הזה.

גל הרשקוביץ: בראשה עמד פרופסור מרדכי שני.

גל הרשקוביץ: גם אני הייתי חבר בה בזמנו.

גל הרשקוביץ: אני רוצה להקריא מספר פסקאות שהוגשו במסגרת הדוח המסכם של אותה ועדה: "אין למשרד הבריאות או למשרד העבודה והרווחה, מידע מדויק על מספר החולים בקהילה הזקוקים למידה זו או אחרת של סיוע חברתי בשיקומם".

גל הרשקוביץ: "הפתרון המעשי שהתגבש בוועדה על ידי נציגי משרד העבודה והרווחה ונציגי משרד הבריאות הוא לבקש מהאוצר כ30- מיליון ש"ח כדי לפתור את הבעיה של כ1,200-1,000- נצרכים בשני אזורים בארץ.

גל הרשקוביץ: עדיף לדעתנו לא לפזר סכום זה על פני כל הארץ, כי כך לא יגובש נוהל עבודה של כל הגורמים המטפלים בנושא רווחה, בריאות, ביטוח לאומי ושיכון.

גל הרשקוביץ: כמו כן רק עבודה אזורית ממוקדת תאפשר הקמת מרכזים נוספים לתעסוקה מוגנת ומועדונים חברתיים".

גל הרשקוביץ: "באם משרד האוצר לא יענה לבקשה זו, הרי שהבעיה תישאר ללא פתרון, יתכן והצעת החוק של 12 ח"כ, בראשם ח"כ תמר גוז'נסקי תביא לפתרון רדיקלי".

גל הרשקוביץ: "מאידך באם האוצר יסכים להקצות משאבים ולו חלקיים להתמודדות עם הבעיה...".

דוד טל: אתה מדבר על 300 מיליון שקל?

תמר גוז'נסקי: 30 מיליון שקל.

גל הרשקוביץ: כשישבנו בוועדה לא ידענו דבר.

גל הרשקוביץ: למשרד הבריאות לא היו נתונים, מי האוכלוסייה, מה היא צריכה, באיזה סוגים של בעיות היא נתקלת, מה הפתרונות.

דוד טל: כן, אבל אני רק שואל מה זה 30 מיליון שקל במסגרת של 240 מיליארד שקל?

גל הרשקוביץ: הוחלט ללכת לכיוון של משהו מודרג וללמוד את הנושא לפני שאנחנו נותנים פתרונות.

גל הרשקוביץ: אני ממשיך לקרוא: "מאידך באם האוצר יסכים להקצות משאבים ולו חלקיים להתמודדות עם הבעיה, צריך להקים ועדת היגוי של שני המשרדים בצירוף נציג המוסד לביטוח לאומי ומשרד השיכון, וללות את לשכות הרווחה ושירותי הבריאות של האזור או שני האזורים בהם ייעשה ניסוי לפתרון הבעיה".

גל הרשקוביץ: ואכן אלה המלצות הוועדה, ואיתם הגיע פרופסור שני יושב ראש הוועדה והציג אותן, ולמרבה ההפתעה, בניגוד למקרים קודמים, הוא מצא אוזן קשבת לנושא במשרד האוצר.

גל הרשקוביץ: ישבנו עם עצמנו וחשבנו שזה באמת נושא שאנחנו רואים לנכון לקדמו, כי זה באמת נושא שהוזנח בשנים האחרונות.

גל הרשקוביץ: לכן הוחלט על ידי משרד האוצר - לא על ידי אף גורם מבחוץ או החלטת ממשלה או כל דבר מהסוג הזה - להקצות את הסכום שהוועדה ביקשה לשנת 1998 ולשנת 1999 על מנת ללכת לכיוון ניסוי, שבסופו נוכל ללמוד את הנושא ולבוא עם תכנית ארוכת טווח כאשר נדע בדיוק מסד נתונים מלא על האוכלוסייה הזאת, דבר שלא ידענו.

גל הרשקוביץ: הדגש הוא על תכנית ארוכת טווח, אבל שתהיה מעוגנת בתקציב ולא משהו שיעזור וישקם ללא כסף.

גל הרשקוביץ: מדובר על תקציב משוריין ומוסכם.

גל הרשקוביץ: בעקבות זה נחתם הסכם מפורט לשנתיים, שבסופו נקבע שמשרד הבריאות יבוא למשרד האוצר עם תוצאות ועם נתונים, ובהתאם לנתונים נגבש הלאה בשנים 2001-2000 ואילך תכנית ארוכת טווח שתתמודד עם הבעיות האלה.

גל הרשקוביץ: אני מדגיש שוב שקשה לבוא עם פתרונות ועם הצעות, לפני שהגורמים המקצועיים בעצמם יודעים מה הבעיה ואיפה אנחנו עומדים, ולכן זאת היתה המטרה של התכנית.

דוד טל: קודם כל, אני רוצה לומר לך שאני כמוך מופתע שמשרד האוצר אכן אימץ את זה.

גל הרשקוביץ: אני לא מופתע, כי זה אכן נושא שאני רואה אותו כחשוב.

דוד טל: גם חברת הכנסת גוז'נסקי וגם אני מוכנים לתת לך עוד נושאים כאלה חשובים ויותר, ואם תטפלו בהם - אנחנו נשמח.

גל הרשקוביץ: הכסף תוקצב במלואו בשנת 1998 ו1999-.

דוד טל: ולא בוצע?

גל הרשקוביץ: בוצע, ומייד גם אגיד איפה זה עומד.

גל הרשקוביץ: הכסף שולם ותוקצב בשנת 1998 ובשנת 1999, נקבעו זכאויות, כלומר: נקבע מי זכאי ונקבע מה הסל והוקמה מועצה לשיקום חולי הנפש בקהילה, שמינה השר.

גל הרשקוביץ: כמובן ברור שתהליך כזה זה תהליך שלוקח זמן מבחינת מימוש הפוטנציאל - עד שהקימו את כל הוועדות - וזה דורש שיתוף פעולה בין כל המשרדים, בין משרדי העבודה והרווחה, השיכון, כשכל אחד מהם אחראי על תחום מסויים.

גל הרשקוביץ: לכן, התקיים דיון לא מזמן עם נציגי משרד הבריאות כדי לשמוע מהם לפי ההסכם דוח ביצוע איפה אנחנו עומדים, כי אנחנו רוצים כבר לתכנן את שנת 2000.

גל הרשקוביץ: נציגי משרד הבריאות אמרו שזה מתקדם, אמנם בקצב איטי, אבל זה מתקדם וכבר אנשים נקלטים.

גל הרשקוביץ: עדיין אין מימוש מלא, עדיין הם לא הצליחו לנצל את מלוא הכסף בשנת 1999 מתוך ה35- מיליון שקל ושהם עדיין לא מוכנים.

גל הרשקוביץ: אמרנו להם: אם זה המצב,, לשנת 2000 אנחנו מתחייבים להמשיך להשאיר את אותו סכום.

גל הרשקוביץ: למרות שזה לא סוכם ולמרות השנה התקציבית הקשה, אנחנו לא מפחיתים את הסכום.

גל הרשקוביץ: יתרה מכך, אמרתי להם שאני מתחייב להעביר כעודפים את הסכום שלא ישתמשו משנת 1999 לשנת 2000, למרות שאני לא מחוייב לזה.

גל הרשקוביץ: אמרתי להם לא להילחץ ו"לקחת את הזמן".

גל הרשקוביץ: באמצע שנת 2000 הם מעריכים - וגם אני מקווה - שיהיו נתונים סופיים, ואז נשב עם כל מסד הנתונים ונבנה את אותה תכנית ארוכה על בסיס מידע ועל בסיס נתונים מסודרים.

דוד טל: מה יש לנציגי משרד הבריאות לומר, להגנתם הפעם אני מוכרח לומר?

שרונה צירין: אני חייבת להגיד שאני מתפלאת שראש אגף בריאות הנפש לא פה, ואני מעדיפה שניתן לאחרים שכבר הגיעו לדבר.

שרונה צירין: אני יכולה לתת את הדברים רק מפה שני ושלישי, ואני מפחדת שאני לא אדייק בדברים.

דוד טל: גברתי, עם כל הכבוד, את באה כנציגת משרד הבריאות ואת צריכה לבוא הנה עם נתונים ברורים ובדוקים כדי להניח אותם על שולחן הוועדה, כדי שחברי הוועדה יידעו להחליט לכאן או לכאן.

דוד טל: אם יש פה טענה, ולדעתי טענה חמורה מאד כנגד משרד הבריאות, שזה נתקע במשרד הבריאות, צריך להיות לו אינטרס מובהק בעניין הזה.

דוד טל: סוף סוף בא המשיח ומשרד האוצר מוכן להקצות את הכספים האלה, בכל אופן לרוץ עם זה, אז שמשרד הבריאות יחזור ויהיה בלי נתונים?

שרונה צירין: אני מגיעה מהלשכה המשפטית, ונאמר לי שהגורם המקצועי יגיע, ולכן אני מודה שאני מגיעה לכאן בלי הנתונים המלאים.

שרונה צירין: אני פשוט חוששת שאני לא אדייק בדברים אם אני אציג אותם, ולכן אני מבקשת לאפשר לדוברים האחרים להביע את עמדתם.

דוד טל: בינתיים אאפשר לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי לדבר, עד שיגיע.

תמר גוז'נסקי: דבר אחד נכון היה בדבריו של נציג האוצר, והוא שאני מבינה שהנושא עלה לדיונים בשנים 1996 ו1997-.

תמר גוז'נסקי: בשיחות שהיו לי עם האחראים באגף התקציבים במשרד האוצר, הם אכן תמכו ברעיון של שיקום, והשיקול אדוני היושב ראש היה מעבר לצד האנושי של קליטת נכי הנפש בקהילה.

תמר גוז'נסקי: השיקול היה גם כלכלי.

תמר גוז'נסקי: השיקול הוא שקליטה טובה של נכי הנפש בקהילה תצמצם את האשפוזים.

תמר גוז'נסקי: האשפוזים הם מאד יקרים, ולכן בעצם אתה יכול לתת גם איכות חיים טובה יותר וגם לחסוך למדינה הרבה מאד אשפוזים.

תמר גוז'נסקי: הרעיון הכללי אומר שלא צריך כל כך הרבה בתי חולים, צריך יותר מרכזים לשיקום, שאנשים יהיו במרכזים וישתקמו.

תמר גוז'נסקי: הוויכוח והדיונים התנהלו בכמה נושאים.

תמר גוז'נסקי: נושא אחד מרכזי הוא שנציגי משרד האוצר התנגדו כל הזמן לחוק בטענה שהם מוכנים לתת הקצאות של כספים, אבל הם לא מוכנים שתיקבע בחוק זכאות של החולה לשירות הזה, וזה ויכוח ישן עם נציגי משרד האוצר.

תמר גוז'נסקי: בכל תחום מדי פעם הם מוכנים לתת משהו, אבל לא שיהיה כתוב בחוק שיש זכאות.

תמר גוז'נסקי: זה ויכוח עקרוני.

תמר גוז'נסקי: היתה באמת ועדה של פרופסור שני, והיא עשתה עבודה חשובה.

תמר גוז'נסקי: הייתי בקשר עם הוועדה הזאת.

תמר גוז'נסקי: פרופסור שני תמך בשתי ידיים בהצעת החוק.

תמר גוז'נסקי: אבל זה לא סותר את הניסוי, אדוני.

תמר גוז'נסקי: הניסוי נועד לקבוע מה הוא סל השירותים שנחוץ לשיקום, לבדוק בשטח.

תמר גוז'נסקי: יש סל, לוקחים הצעה לסל ואומרים: בואו תבדקו.

תמר גוז'נסקי: אמרתי שזה רעיון טוב, מה זה מפריע לחוק?

תמר גוז'נסקי: להיפך.

תמר גוז'נסקי: למה לא השתמשו בסכום של 30 מיליון שקל?

תמר גוז'נסקי: הם קבעו תנאי ם מאד קשים לקבלה לתכניות השיקום.

תמר גוז'נסקי: הם קבעו שזה רק לגבי אנשים שהשתחררו מבתי חולים משנת 1997 ומעלה.

תמר גוז'נסקי: לא הצליחו למצוא אנשים כאלה, מדוע?

תמר גוז'נסקי: כשאדם יוצא מבית חולים, לא הוא ולא משפחתו קולטים כל כך מה בדיוק הנושא, לא כל כך תופסים שמדובר בעניין כרוני, עוד לא מחפשים שיקום, יש בעיות קשות.

תמר גוז'נסקי: האחראי במשרד הבריאות לנושא הזה הכניס אנשים משנתונים קודמים.

תמר גוז'נסקי: משרד האוצר הטיל וטו, הוא אמר שהפרו חוק כי כתוב 1997.

גל הרשקוביץ: כשתסיימי - אתייחס לזה.

תמר גוז'נסקי: היה ויכוח כזה.

תמר גוז'נסקי: היתה שם מהומת אלוהים למה הוא לקח אנשים שהשתחררו קודם, ולכן הם לא ניצלו את הכסף.

תמר גוז'נסקי: החוק הזה והניסוי הולכים בדיוק באותו מסלול.

תמר גוז'נסקי: הניסוי ייתן לנו תשובה טובה יותר מה הוא סל השירותים שאנחנו צריכים עכשיו להכין אותו לקראת קריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: זה דבר שצריך ללכת ולהתגבש, גם אם לא נענה על כל הצרכים.

תמר גוז'נסקי: אמרנו שכדי שהחוק הזה יהיה בעל תוכן, גם בחוק ביטוח בריאות, צריך להוסיף לו סל.

תמר גוז'נסקי: יהיה כתוב מה מגיע.

תמר גוז'נסקי: שתהיה הגדרה שמי שסובל מזה וזה וזה - יקבל זה וזה.

תמר גוז'נסקי: בניסוי הזה הם בודקים איך זה עובד.

תמר גוז'נסקי: זה נפלא, אנחנו נעבוד, נקבל את התוצאות של הניסוי.

דוד טל: אבל אפשר לעשות את זה במקביל, בשני הערוצים.

דוד טל: בלי לפגוע בשום משרד, העסק הזה נטחן כל כך לאט.

דוד טל: אולי זה אדרבא ימריץ.

גל הרשקוביץ: זה יעשה בדיוק הפוך, ואני אסביר למה.

גל הרשקוביץ: מההיבט של קביעת סל וקביעת זכאויות - לפחות ממה שהבנתי גם מאנשי מקצוע - אלה דברים שחייבים גמישות מסויימת ושינויים.

גל הרשקוביץ: ברגע שאתה נכנס עם חוק, החוק הוא קשיח, כל היתרונות וכל החסרונות שלו לכאן או לכאן, אם זה מבחינת תקציב, אם זה מבחינת סלי זכאויות ודרישות וצרכים וכו'.

גל הרשקוביץ: הוא קשיח.

דוד טל: לכל חוק יש הצעות תיקון לחוק ותקנות, וזה נותן את הגמישות הנדרשת.

גל הרשקוביץ: אבל אם הולכים למסלול מהסוג של הצעת חוק, צריך להבין שגם איפה שהוא מהצד השני של משרד האוצר אני לא יודע עד כמה תהיה גמישות אחרי זה לבוא וללכת לקראת.

גל הרשקוביץ: פה הולכים לקראת משהו שיש בו גמישות מסויימת, יש בו רצון טוב, יש בו נכונות ויש בו בעצם דה פקטו מעשים בשטח.

גל הרשקוביץ: מבחינת חוק זה קשיח.

תמר גוז'נסקי: אבל למה לא חוק?

גל הרשקוביץ: אני יכול להביא בפניך - ובטח אתה יודע יותר טוב ממני ובטח גם חברת הכנסת גוז'נסקי מכירה - עשרות של הצעות חוק יפות שכתוב בהן כך וכך, ובפועל לא מיושמות.

גל הרשקוביץ: בטח שלך אני לא צריך להגיד למה.

גל הרשקוביץ: פה אתה הולך לקראת משהו שהוא מודרג, אבל מעוגן תקציבית בצורה מלאה.

גל הרשקוביץ: יש בו אלמנט של גמישות לכאן או לכאן, וזה יכול להיות גם בהיבט ארוך טווח.

גל הרשקוביץ: מדברים איתנו על תוספת תוספות.

גל הרשקוביץ: מדי שנה קיבלנו נתונים ריאליים ושינויים בסוגים של החולים.

גל הרשקוביץ: אתה יכול להגמיש גם לכיוון למעלה.

גל הרשקוביץ: ברגע שאתה הולך לכיוון של הצעת חוק - בסדר, קבעת X ועכשיו מלחמה עם משרד האוצר.

דוד טל: למה מלחמה?

דוד טל: למה הכל דרך מלחמה?

גל הרשקוביץ: ברגע שאתה הולך בכיוון כזה, אתה הולך למשהו קשיח, משהו קשיח שקבוע ומפורט.

גל הרשקוביץ: יש תקציב, אין תקציב, יש קיצוץ.

דוד טל: אם היינו מתחילים בשנת 1998 עם זה, זה היה רץ ויכול להיות שהיום היה כבר משהו מגובש וכל הנכים האלה היו משתלבים בקהילה בצורה פנטסטית.

דוד טל: רק מה, העניין הזה נטחן משום מה לאט לאט ובינתיים יש אנשים שזרוקים שם, ואנחנו רחוקים כאן מהאנשים הללו לא מתייחסים לזה, ועולם כמנהגו נוהג.

גל הרשקוביץ: גם אם הייתי שופך מיליארד שקל, העסק הזה היה מתקדם לו לאיטו כמו שאתה אומר, זאת אומרת: ללא קשר לכמות התקציב הנזרק, ואני בטוח שדוקטור יחיאל שרשבסקי ממשרד הבריאות יסביר את זה בהמשך.

גל הרשקוביץ: אולי כדאי יהיה לשמוע אותו, למה זה באמת מתקדם בקצב איטי, למרות שזה כן מתקדם.

גל הרשקוביץ: אני כל פעם מקבל ממנו דיווח.

דוד טל: אם לא ניצלו 30 מיליון שקל, זה אומר דרשני.

גל הרשקוביץ: זה היה ברור שלא ינצלו במכה אחת את כל הסכום, כיוון שזה תהליך הדרגתי שאנחנו לומדים ממנו.

גל הרשקוביץ: לגבי חולים שנמצאים היום בבתי חולים ממשלתיים ולא צריכים להיות שם כי מתאימה להם מסגרת קהילתית והם לא שייכים לאותו שנתון שנקבע בתכנית, נקבע שהם ישוחררו לקהילה מול סגירת מיטות בבתי חולים פרטיים.

גל הרשקוביץ: זה מקור המימון.

גל הרשקוביץ: מדובר ב297- חולים, שיימצא פתרון עבורם.

גל הרשקוביץ: מוטי מרק: אסור לשכוח את אותם ניצולי שואה, הם הראשונים.

גל הרשקוביץ: גל הרשקוביץ: קבענו פתרון לגביהם, מימון על ידי סגירת מיטות בבתי חולים פרטיים.

דוד טל: דוקטור מרק, אני לא נוהג להטריד מאחרים, אבל אתה אדם מרכזי כאן, והתחלנו ונתקענו משום שאדוני לא היה.

דוד טל: אז אנא ממך - בנושאים חשובים שכאלה, השתדל להגיע בזמן.

מוטי מרק: אני ממש שמח על ההערה, מאחר שהאיחור שלי נובע משגיאה חוזרת של מזכירת העבודה שמקלידה שוב ושוב מספר שגוי ומשמר הכנסת לא מכניס אותי, למרות שתיקנו את זה מספר פעמים.

מוטי מרק: אני עומד כעני בפתח, מזדהה כאלוף משנה בצה"ל, ולא מכניסים אותי כי זה לא תואם למספר.

דוד טל: אני אשתדל לסדר לך אישור קבוע.

מוטי מרק: הבנתי בזמן שנעדרתי שהואשמנו על ידי נציג משרד האוצר באי ניצול תקציב.

גל הרשקוביץ: לא האשמתי, אני האשמתי את משרד הבריאות?

גל הרשקוביץ: להיפך.

גל הרשקוביץ: אני מבקש לא לשים מילים בפי.

מוטי מרק: כך הבנתי.

מוטי מרק: אני רוצה לומר שמאתמול בבוקר בשעה 7:00, נציג משרד האוצר רפרנט לבריאות ואני מתואמים על שיקום כל חולה וחולה.

גל הרשקוביץ: לא, אבל זה מפריע לי.

גל הרשקוביץ: אני לא מוכן שיגידו דברים כאלה.

גל הרשקוביץ: אני לא יודע ממי שמעת, אני האשמתי את משרד הבריאות באי ניצול של כסף?

מוטי מרק: אני אומר הפוך, תקשיב.

מוטי מרק: הבנתי שבזמן שלא הייתי כאן

מוטי מרק: לכאורה הואשמנו על ידי נציג משרד האוצר באי ניצול התקציב, ואני רוצה לומר שהחל מאתמול בבוקר יש סיכום עם משרד האוצר, עדיין הוא בעל פה, אבל הנאמנות קיימת.

מוטי מרק: ישבתי עם מר גל הרשקוביץ ואנשיו קרוב לשעתיים וחצי.

מוטי מרק: מר גל הרשקוביץ מכחיש שלא ניצלנו תקציב, כי הוא בדיוק יודע עכשיו שאנחנו כן מנצלים תקציב.

מוטי מרק: היתה הגבלה בהבנה שבעל פה בין פרופסור שני - שהוביל את הרפורמה עד לפני חודש וחצי - לבין אנשי משרד האוצר, שמשקמים כרגע במסגרת ניסיון רק מינואר 1997.

מוטי מרק: מוסרית, להבנה הזאת לא יכולנו לתת יד בפועל, כי אי אפשר להשאיר ניצולי שואה בבתי חולים פרטיים שישה-שבעה בחדר בארבעה מטר ממוצע לחולה, ולתת עדיפות לישראלי צעיר שנמצא בקהילה ועדיין יש לו משהו.

מוטי מרק: לא בגלל שהוא לא צריך שיקום.

מוטי מרק: בגלל שאי אפשר להמשיך עם החרפה של ניצולי שואה, שהתחייבו להם בוועדה של משרד הבריאות ושל משרד המשפטים על סמך הנחיה של כנסת ישראל לתת עדיפות.

מוטי מרק: הניסוי הזה שכח את ניצולי השואה.

מוטי מרק: הניסוי הזה גם שכח את האנשים שכבר פרופסור שני ודוקטור יחיאל שרשבסקי אישרו להם בוועדות מוסמכות על פי רוח החוק, לא על פי החוק, כמוסכם בחוק, זכאות לסל שיקום.

מוטי מרק: על פי רוח החוק לסל שיקום, למרות שהמועצה הארצית עוד לא סגרה את זה פורמלית, אבל הכל על פי רוח החוק.

מוטי מרק: לכן ישבנו אתמול עם מר גל הרשקוביץ, ואני מקווה שהסיכום יועבר ליושב ראש הוועדה.

מוטי מרק: לדעתי, אין בעיה באמת ללכת במדורג, אבל ללכת במדורג לא לפי ניסוי פורמלי קשיח מדעי - אנחנו כבר יודעים מה עשו לפעמים בניסויים כאלה ואחרים - אלא לפי העדיפות שיתנו אנשי המקצוע בשטח, ובכפוף ליכולת של משרד האוצר להזרים לנו את האמצעים, כשהם מותנים, ובצדק, בסגירת מוסדות שהם חרפה לטיפול בחולי נפש.

מוטי מרק: ועל זה אני התחייבתי אתמול לא בשם משרד הבריאות, מעבר לזה, אישית.

מוטי מרק: אני יכול לומר - אם מר גל הרשקוביץ ירשה לי לצטט - שמהזמן המועט שאני ראש שירות, התחייבויות ישנות קוימו בתוך חודש וחצי, כולל דברים שהם קשים לביצוע ציבורית.

מוטי מרק: העיתונות חגגה על סגירת בית חולים טלבייה, אבל עמדנו על כך שלא נקנה בכספים שאין לנו, מוצרים שאנחנו לא זקוקים להם בסדרי עדיפויות, וביצענו את זה.

מוטי מרק: לכן כל מה שאמר נציג משרד האוצר, שאנחנו נסגור עוד בתי חולים - אכן כן, אין צורך במיטות ירודות, גם אין צורך במיטות בכל מקום, יש מקום שיש עודף.

מוטי מרק: נסגור ונסיט ונמצא מקורות משלנו לשקם את האנשים על פי רוח החוק.

דוד טל: דוקטור מרק, אתה מתנגד להחלת דין רציפות לחוק הזה?

מוטי מרק: מה פתאום?

מוטי מרק: למה שאני אתנגד?

מוטי מרק: איזו סיבה יש לי להתנגד?

מוטי מרק: טלי שטיין: הוא לא יכול להתנגד, זו החלטת ממשלה.

דוד טל: אמר נציג משרד האוצר שכרגע עוד לא מגובש שום דבר.

דוד טל: טלי שטיין: יש משהו מגובש.

דוד טל: אני אמרתי רק מה שנציג משרד האוצר כרגע אמר.

דוד טל: אם יש לך מה להוסיף, מייד אתן לך להוסיף.

דוד טל: אבל אני רוצה לומר לכל החברים שיושבים פה שאין כל סיבה בעולם שלא נאשר את החלת דין רציפות על החוק הזה מכמה סיבות.

דוד טל: קודם כל, זה יענה על מה שמר גל הרשקוביץ מבקש, צריך זמן כדי לבדוק.

דוד טל: עד שנביא את זה כאן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, בטח יקח זמן.

דוד טל: גם לאחר שהחוק הזה יתקבל, תחולתו תהיה רק חצי שנה או שנה מהרגע שהוא יתקבל.

דוד טל: בואו נאמר שאנחנו שבמקרה הטוב זה ייקח שבעה-שמונה-תשעה חודשים, לא לפני שנה.

דוד טל: כך שיש מספיק זמן גם למשרד האוצר וגם למשרד הבריאות ולכל האנשים הנוגעים בדבר כדי לעשות את העבודה היסודית.

דוד טל: אני שמח מאד - מבלי לפגוע בכוונות הטהורות של אף לא אחד מכם - שאולי בגלל הצעת החוק הזאת שהונחה היום, ישבתם אתמול בבוקר וסגרתם פה דבר ושם דבר.

דוד טל: אולי צריך להאיץ בכם עם הצעות חוק שכאלה.

דוד טל: זה בסדר, אני רואה את זה בצורה חיובית, שמפה אנחנו נלחץ ואתם תלחצו את הגורמים שמעליכם וכן הלאה ויבוא איזשהו מזור לאנשים האלה.

מוטי מרק: כבוד חבר הכנסת טל, לא נוח לי עם העובדה וקשה לי, שגם כשאנחנו מגיעים לסיכומים, ואני מדווח כאן שלפי מיטב הבנתי אין ניגודי אינטרסים בין משרד האוצר למשרד הבריאות - ויתרה מכך, אני יודע שגם אין ניגודי אינטרסים בינינו לחברת הכנסת גוז'נסקי, כשאני אישית זוכר מתי התחילה היוזמה של החוק הזה בקדנציה הקודמת, וזה מבורך - שאני צריך לנופף בשוט על פקידי ציבור, כדי שיקדמו טיפול בניצולי שואה או בנכים.

מוטי מרק: לא צריכים את השוט הזה.

דוד טל: דוקטור מרק, אתה פשוט לא היית כשאמר נציג משרד האוצר שאם נחוקק חוק, זה יהיה משהו קשיח, זה יהיה חסר את הגמישות וזה לא יהיה גמיש.

דוד טל: הוא סבור שצריך לבדוק ולראות את הצרכים ולגבש לאט לאט את הצרכים, כך שזה יהיה הרבה יותר גמיש, זאת אומרת: אפשר יהיה להרחיב ולצמצם.

דוד טל: ברגע שזה חוק זה קשיח.

דוד טל: נכון, מבחינת הכלל זה קשיח, אבל אין שום ספק מבחינת האזרח שברגע שיש חוק, יש לו למי לפנות ויש לו רשויות למשפט שהוא יכול לפנות אליהן, אם לא מקויים החוק.

דוד טל: הגם שאני לא רואה שמקיימים חוק בריאות ממלכתי ולא קורה שום דבר, לצערנו.

מוטי מרק: כבוגר ישיבה, אין לי בעיה בין הרישא לסיפא.

מוטי מרק: אני חושב שזאת נורמה מבורכת שנציגי משרד האוצר מיוזמתם דחפו את הנושא הזה.

מוטי מרק: אני באתי למלאכה כמעט מוגמרת בנושא הזה.

מוטי מרק: אין לי ספק שלגבי נכי נפש, ובפרט נכי נפש ניצולי שואה - אני לא רוצה להמשיך ולומר מה הטיפול בהם אומר על החברה הישראלית - ראוי שהחוק יגן עליהם, אם זה החוק לטיפול בחולי נפש, אם זה החוק לביטוח בריאות, שהם עוד לא כלולים בו, כי זה בתוך החלק הפסיכיאטרי שבחוק.

גל הרשקוביץ: החלק הפסיכיאטרי לא בחוץ.

מוטי מרק: הוא מחוץ לחוק ביטוח בריאות.

גל הרשקוביץ: הוא לא בחוץ.

מוטי מרק: סליחה, הוא מחוץ לחוק ביטוח בריאות, שמוחל על הקופות.

מוטי מרק: אתה יודע מה?

מוטי מרק: משכת אותי עד הסוף, אז אדייק, מחוץ לחוק שמוחל על הקופות.

מוטי מרק: כל מקום שכנסת ישראל תכניס אותם בקהל ותוציא אותם מהמעמד שמחוץ לגדר הוא מבורך, למרות שבהחלט החל מאתמול בבוקר אני יכול לברך על היוזמה של מר גל הרשקוביץ וחבריו, וכל מה שהתחייבנו זה לזה יקויים, ואין שום מניעה גם להמשיך בחקיקת החוק.

מוטי מרק: הלוואי שיוכח שאין בו צורך.

דוד טל: דוקטור מרק, אנחנו מדברים על ניצולי שואה.

מוטי מרק: כולם נכי נפש שצריכים שיקום בקהילה.

דוד טל: לא, השאלה היא אם הם ברי שיקום.

דוד טל: הם אנשים לא צעירים, אני מבין.

תמר גוז'נסקי: הוסטלים.

מוטי מרק: כבוד היושב ראש, אנחנו מדברים כאן על שיקום בקהילה.

מוטי מרק: עוד לפני שנגיע לקהילה, תסכים איתי חברת הכנסת גוז'נסקי, שאפשר גם לשקם בתוך בית חולים.

מוטי מרק: יהודי שיושב בבית חולים שמרחב המחייה שלו עם המיטה הוא ארבע מטר, מישהו לא סובר שהגיע הזמן שיקבל מלונאות?

משה בוטון: אבל אפשר לעשות את זה גם בלי חוק.

משה בוטון: משרד הבריאות או מי שמעוניין, יכול היה לעשות את זה גם בלי חוק.

מוטי מרק: עד שלא הגיע החוק הזה, גם עליהם לא חשבו.

משה בוטון: זה קטליזטור.

דוד טל: נכון, זה מה שאמרתי.

שמואל פינצ'י: אני רוצה קצת להסביר כיצד המוסד לביטוח לאומי בכלל מעורב בטיפול באוכלוסיית חולי הנפש.

שמואל פינצ'י: אחד - קצבת נכות, חולה נפש שנקבעו לו מעל ל40%- נכות רפואית, לרוב מכיוון שאיבד את כושרו להשתכר, זכאי לקצבת נכות, 1,600-1,500 שקל נכון להיום.

שמואל פינצ'י: זה בעצם משמש למחייתו.

שמואל פינצ'י: דרך נוספת - ושוב, זכאות פורמלית בחוק היא זכאות גם לשיקום מקצועי.

דוד טל: בכמה נכי נפש המוסד לביטוח לאומי מכיר?

משה בוטון: שמקבלים קצבה.

דוד טל: כן, שמקבלים קצבה.

שמואל פינצ'י: מקבלים קצבה בערך כ30%- מכלל 100,000 שמקבלים קצבה.

שמואל פינצ'י: אם אני לא מדייק, לדעתי, זה בערך כ35,000- איש מקבלי קצבת נכות כללית.

שמואל פינצ'י: חלק מהם גם נמצאים בתהליך של שיקום מקצועי, ברור שחלק הרבה יותר קטן, כי חלק הרבה יותר קטן מהם מתאים לשיקום מקצועי.

שמואל פינצ'י: שיקום מקצועי בדרך של השכלה גבוהה, בדרך של קורס, בדרך של לימוד מקצוע, ואז השתלבות בעבודה, כל אחד לפי מה שהוא מסוגל.

שמואל פינצ'י: דיברנו על דרך אחת שהיא קצבה ועל דרך שנייה שהיא שיקום מקצועי.

שמואל פינצ'י: אנחנו גם חברים בשמונה-תשע ועדות השיקום האזוריות.

שמואל פינצ'י: נציג שלנו יושב באותה ועדה, וכאשר נמצא שאותו אדם שמועלה לדיון זכאי לשיקום מקצועי, כיסוי ההוצאה הוא דרך זכאותו הפורמלית במוסד לביטוח לאומי.

שמואל פינצ'י: ואז השיקום המקצועי הוא חלק מהתכנית הכוללת לגבי אותו אדם.

שמואל פינצ'י: התקציב מגיע לא מהתקציב שהוא סל השיקום, אלא מהתקציב של המוסד לביטוח לאומי והזכאות הפורמלית.

שמואל פינצ'י: דרך נוספת שאנחנו מעורבים בטיפול באוכלוסייה הזאת ושיקומה בקהילה היא דרך קרן לפיתוח שירותים לנכים.

שמואל פינצ'י: משם יש לנו מדי שנה עשרות פרוייקטים, כגון: דיור מוגן לשיקום נכי נפש בקהילה, מפעלי תעסוקה.

שמואל פינצ'י: דרך הקרן הזאת משפצים אתרים, משפצים מקומות ומציידים אותם בציוד מתאים, כדי שאנשים שיופנו מהקהילה יוכלו למצוא את השיקום או בדיור או בתעסוקה.

שמואל פינצ'י: אלה שלושת הדרכים שהמוסד לביטוח לאומי קשור לטיפולם.

משה בוטון: כמה נכים כאלה יש במסגרת השיקום?

דוד טל: 30,000 מתוך 100,000.

שמואל פינצ'י: לא, 40,000 מקבלים קצבה.

שמואל פינצ'י: השאלה היא כמה נמצאים בטיפול שיקומי.

שמואל פינצ'י: באותה פרופורציה בערך של מקבלי קצבה אנחנו מטפלים ב25%- מכלל המטופלים באותה שנה, שזה בערך כ4,000-3,000- איש שמוגדרים כחולי נפש.

משה בוטון: שמקבלים שיקום?

שמואל פינצ'י: שיקום זה בערך כ25%- מכלל המטופלים באותה שנה, שמספרם עומד בשנים האחרונות על 13,000-12,000.

מוטי מרק: אני שמח על הערת חברי מהביטוח הלאומי, שפעם הראשונה מזה שנתיים מכריזים רשמית שנכי נפש חזרו לקהל של ביטוח לאומי.

מוטי מרק: כי למרות שחקיקה לא הפרידה נכי נפש מנכים אחרים, הביטוח הלאומי הוציא מהוראות המנכ"ל שלו את הזכאות של נכי נפש.

משה בוטון: אבל מר שמואל פינצ'י מביטוח לאומי.

מוטי מרק: אני מתנצל, טעיתי.

מוטי מרק: התכוונתי למשרד העבודה והרווחה.

מוטי מרק: מה שאני מבקש לגבי הביטוח הלאומי - ופה אני מתייחס לביטוח הלאומי - הזכאות לנכות כלשהי מותנית ביוזמה של האיש לבוא ולהגיד: חסרה לי יד.

מוטי מרק: הביטוח הלאומי טוען מרגע שהיתה תביעה לנכות, דא עקא שמחלת נפש ונכות נפש איננה באה יד ויד, הפגיעה הראשונה והמובילה היא ביוזמה.

מוטי מרק: יש פה סיטואציה של האם יבוא ההר אל מוחמד, או נמשיך לחכות שמוחמד יבוא אל ההר.

אילן גילאון: זה נכון גם לגבי מי שחסרה לו יד.

מוטי מרק: עכשיו יש לנו פה בעיה.

מוטי מרק: אם הביטוח הלאומי לא יפעל בתפיסה של OUTREACH לנכי הנפש וייזום בקטע הזה הכרה בנכות המיוחדת, שהבעיה הראשונה שלה היא שמי שנזקק לה לא מגיע לבקש את הקצבה, יישארו תמיד נכי הנפש מיוצגים רק כאלה שהממסד הפסיכיאטרי טרח להביא אותם.

מוטי מרק: הם מאושפזים בבתי חולים, הם איכשהו הגיעו בכוח לוועדות.

מוטי מרק: אבל בואו נזכור שהבעיה בעולם הגדול - ושאנחנו כבר רואים אותה ברחובות תל אביב וירושלים - היא ההומלסים, שרובם או 60% מהם חולי נפש נכים, שהם לא יוזמים את קבלת הנכות.

מוטי מרק: השאלה אם תקציבי הנכות יעמדו לרשותם על פי נכותם הספציפית, שהיא בראש ובראשונה פגיעה ביוזמה.

יחיאל שרשבסקי: הביטוח הלאומי באמת עושה כיכולתו, העניין הוא שלדברי אנשי הביטוח הלאומי הם מוגבלים לסף מאד מאד גבוה, ומעט מאד אנשים נכנסים לשיקום שלהם, כי כמעט כולם לא מתאימים לקריטריונים לשיקום של הביטוח הלאומי.

יחיאל שרשבסקי: זאת אומרת: כ90%- או 95% מנכי הנפש המוכרים על ידי הביטוח הלאומי לא זכאים לשיקום לפי הקריטריונים של הביטוח הלאומי, כך שבסופו של דבר יש בזה משהו די מגוחך בשיקום של נכי הנפש, כי כמעט כולם לא זכאים לשיקום.

דוד טל: ראינו בשבוע שעבר תופעה דומה אולי בנושאים של נכות רגילה, שילדה נולדה נטולת גפיים, אז היא לא נכה.

דוד טל: אם היא לא נכה, מי נכה?

דוד טל: אולי אנחנו באמת נכים במוח או בראש, שאנחנו לא מגדירים אותה כנכה.

אילן גילאון: חוסכים מיליארד שקל.

יהודית בראון: המשרד שלנו הוא גם בעד החוק ובעד קידומו, והמשרד שלנו היה שותף מאד פעיל לתכנית הזאת של סל שיקום.

יהודית בראון: ישבתי בוועדה וחשבנו להריץ את זה במקביל, כדי שנדע על מה אנחנו מחילים את החוק.

יהודית בראון: הלא אנחנו לא יודעים, ועובדה שאנחנו אפילו לא יודעים נתונים ואפילו לא החלטנו מי זה נפגע נפש ומי זה נכה נפש.

יהודית בראון: אנחנו בעד הרצת הסל.

יהודית בראון: מה שאני שומעת היום זה משהו אחר לגמרי, כי הסל שאנחנו דיברנו עליו באמת התייחס לנפגעי נפש חדשים, כדי שאנחנו נדע על מה אנחנו מדברים ולא נכניס אנשים שנמצאים בבתי חולים לחולי נפש כבר 18 שנה ו23- שנה, שצריכים לקבל טיפול והתייחסות ללא ספק בצורה מאד רצינית.

תמר גוז'נסקי: הקימו עבורם קרן, לא?

יהודית בראון: נכון, ולכן היתה התייחסות מאד מיוחדת אליהם.

יהודית בראון: אני לא חושבת שיש פה מישהו שיקום וידבר נגד.

יהודית בראון: חשבנו לנסות לבנות איזשהו מערך בסל השיקום, שיידע על מה אנחנו מדברים, מה הצרכים.

יהודית בראון: ובתוך המערך הזה הכנסנו גם את משפחות נפגעי הנפש גם כאובייקט לטיפול וגם כאובייקט שיכול לסייע לנו בטיפול בנכי הנפש, כי אם רוצים לטפל בנכה הנפש לא במיטת בית חולים על ידי תרופות ופסיכיאטריה רפואית בלבד, אלא באמת רוצים שהוא יהפוך להיות אדם שיש לו איזו פגיעה - כמעט כל אחד מאיתנו סוחב על עצמו איזשהו משא של איזושהי פגיעה, ואנחנו מתפקדים בקהילה - חלק מנפגעי הנפש, לא כולם, יכולים לתפקד בקהילה, בייחוד החדשים שבהם, כשאולי אנחנו יכולים למנוע את האשפוז יותר מאוחר.

מוטי מרק: כמו שכתוב וישן מפני חדש תוציאו, שהישנים ייקברו.

תמר גוז'נסקי: מה זה שייך לעניין?

יהודית בראון: יש לי בעיה להתווכח איתך, כי אנחנו עבדנו כל כך בשיתוף פעולה, ואתה מביא עכשיו איזה שהם דברים חדשים.

יהודית בראון: עבדנו מאד יפה.

יהודית בראון: סל השיקום דיבר על קבוצה אחת - בתוך הדוח של הוועדה יש כל ההסתייגויות - אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים.

יהודית בראון: כעוסקים בעבודה סוציאלית בקהילה אנחנו יודעים מה זה נפגעי נפש שמסתובבים בקהילה בלי להיות מאושפזים, כי הם לא יכולים להיות מאושפזים, ודיברנו על אותה אוכלוסייה שאנחנו יכולים לדבר עליה.

יהודית בראון: לא דיברנו על אותה אוכלוסייה, שהיא פר אקסלנס באמת האחריות של משרד הבריאות.

יהודית בראון: זה נכון, זה ניסוי.

יהודית בראון: בתקופת השנתיים האחרונות שהניסוי היה אמור לעבוד, מבחינת משרד העבודה והרווחה הוא לא עבד, מפני שמרכז השלטון המקומי לא היה מוכן לקבל את זה על עצמו, מפני שהוא לא קיבל לטענתו את הכספים המגיעים לו, ולכן הוא לא שיתף פעולה.

יהודית בראון: יחד עם זה, לפני שבוע או שבועיים היתה ועדה - שאני לא השתתפתי בה, אבל נאמר לי מה אני אמורה למסור כאן - של המנכ"לים עם מנהלי האגפים.

יהודית בראון: בוועדה הזאת משרד העבודה והרווחה אמר שהוא מוכן, יחד עם מרכז שלטון מקומי, במספר מקומות להחיל את הניסוי, באותם מקומות שנציגי הרשות המקומית אמרו:

יהודית בראון: אנחנו מוכנים "ללכת על העניין".

יהודית בראון: לא יכולנו לקבל את ההסכמה באותה ישיבה, מפני שנאמר לנו שהכספים שהיו אמורים להגיע למשרד העבודה והרווחה הוצאו על איזושהי אוכלוסייה שהיא מעבר לסל השיקום, וכרגע אין הכספים האלה.

יהודית בראון: למרות הרצון שלנו להיכנס לעניין, אנחנו כרגע מנועים, כי גם באותם המקומות אי אפשר לרוץ עם תכנית הניסוי.

שמואל פינצ'י: אני רוצה להעיר בשם המוסד לביטוח לאומי שתי הערות.

שמואל פינצ'י: אין אחוזי נכות על אי יוזמה, פשוט אין.

שמואל פינצ'י: אדם צריך להגיש תביעה לביטוח לאומי, ועם אוכלוסיית חולי הנפש זאת בעיה.

שמואל פינצ'י: לכן צריכים למצוא פה את ההסדרים בין המטפלים באוכלוסייה הזאת, באשר הם במדינת ישראל, לבין הסניף המוסד לביטוח לאומי שבהחלט פתוח ומוכן לחשוב על כל דרך, או עובד סוציאלי שראשון יפנה ויביא את הטפסים ויחתים את האנשים.

אילן גילאון: מה אתם, ביטוח אלמנטרי?

אילן גילאון: אתם ביטוח רכב?

אילן גילאון: מה זאת אומרת אין?

אילן גילאון: כאן מדובר בבעיה שאתה צריך ללכת ולבטח ולחפש את המבוטח שלך בעצמך ולא שהוא יצטרך לחפש אותך.

שמואל פינצ'י: אמרתי שאין אחוזי נכות על יוזמה.

שמואל פינצ'י: יש בעיה באמת עם חולי נפש, שאין להם יוזמה להגיש תביעה לקצבה.

מוטי מרק: אין להם בכלל יוזמה.

שמואל פינצ'י: אין להם בכלל יוזמה, אבל אלה מטופלים על ידי עובדים בקהילה שמטפלים בהם, או מטעם משרד העבודה והרווחה או מטעם בריאות נפש.

שמואל פינצ'י: אפשר למצוא את ההסדרים המתאימים שאנשים שמטפלים באוכלוסייה ומכירים אותה - כי עדיין ביטוח לאומי לא מכיר אותם - ימצאו את הדרך להביא את דבר הצורך לקצבה לפקיד המוסד לביטוח לאומי.

שמואל פינצ'י: לגבי השיקום המקצועי, אין לנו שום עניין לחסוך כסף, אנחנו פשוט פועלים לפי החוק והתקנות.

דוד טל: נשתדל לשנות את החוק, כך שאתם תוכלו לקיים את החוק.

מוטי מרק: מאתמול בבוקר כל מה שנאמר שחוסם תקציבים, נגמר.

מוטי מרק: מר גל הרשקוביץ אישר גם את ה297- האלה שלא מהאוכלוסייה להיכלל לא תחת כותרת הניסוי, אבל להיכלל בתקציבים, כדי שלא יהיה מצב שאנחנו עומדים בפני אם של חולה צעיר שמאושפז כבר שנתיים ואומרים לה שהוא לא כלול בסיכום.

יהודית בראון: מדובר על 1,300 מתוך ה35,000-.

יהודית בראון: טלי שטיין: ניסיתי להשיג את ההחלטה המדוייקת של ועדת השרים.

דוד טל: ולא הצלחת?

דוד טל: טלי שטיין: ההחלטה אומרת לא להתנגד, אלא להסכים להחיל דין רציפות.

גל הרשקוביץ: אני מציע להעביר עמדה לגבי הצעת החוק.

גל הרשקוביץ: טלי שטיין: אין לי הנוסח המדוייק של ההחלטה.

דוד טל: הצעת החוק הזאת היא מאד מאד מורכבת, יש עוד הרבה דברים שצריך לפתור, זה לא פשוט ולא קל, ואני מקווה שנפתור אותם.

דוד טל: יש לנו זמן.

דוד טל: עד להכנה לקריאה שנייה, אני מקווה שגם נגבש את סל השירותים שצריך לתת לנכי הנפש, וכפי שאמרתי קודם, מכיוון שהחוק הזה ייכנס לתוקפו רק חצי שנה לאחר שהוא יתקבל, יש לנו מספיק זמן כדי שכל אחד מאיתנו ייערך בהתאם, יעשה את כל הניסויים ואת כל הבדיקות.

מוטי מרק: שנת תקציב 2001.

יהודית בראון: למה?

יהודית בראון: שנת 2000.

תמר גוז'נסקי: יש להניח.

דוד טל: ראה, ברגע שדברים יהיו סגורים, הוועדה הזאת לא תשאיר את זה דקה מעבר לזמן הנדרש, נביא את זה ונאשר, כמה שניתן ואפשר ננסה לדחוף את זה.

דוד טל: אני רק מבקש מהרשויות האחרות ומהמשרדים השונים, כל אחד בתחומו הוא, לעשות כל מה שניתן ואפשר.

דוד טל: אני שמח על כך שמשרד האוצר הביע נכונות, ויכול להיות שזה בגלל החסכון הגדול שנוצר כתוצאה מהסידור הזה.

דוד טל: זה גם בסדר, אבל אני מבקש שמשרד האוצר ייתן ידו למהלך הזה.

דוד טל: מפני שאנחנו לא נגמור אותו, נאשר אותו ברשותם של חברי הכנסת של הוועדה.

דוד טל: כולם פה אחד מאשרים החלת דין רציפות על החוק הזה, על הצעת חוק שיקום נכי נפש בקהילה של חברת הכנסת גוז'נסקי.

דוד טל: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.