ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 16, 1999-10-12 10:00

דוד טל: בוקר טוב, רבותי.

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה.

דוד טל: על סדר היום: קריסת שירותי הרווחה ברשויות המקומיות.

דוד טל: תרשו לי לקדם בברכה את כל הנוכחים - שר העבודה והרווחה וכל המכובדים שיושבים כאן.

דוד טל: עדי אלדר לא יכול היה להגיע בגלל ביקור של ראש הממשלה, אבל ראש עיריית אשדוד ייצג אותו נאמנה.

דוד טל: רבותי, שירותי הרווחה במדינת ישראל, ברשויות המקומיות, אני לא יודע אם לומר "עומדים בפני קריסה", או שכבר קורסים, אולי אנחנו כבר אחרי קריסה.

דוד טל: אני אומר את זה בצורה ברורה, מתוך שיחות שהיו לי עם ראשי רשויות.

דוד טל: מתוך עיון בתקציבים השונים של משרד הרווחה, אפשר לראות שבכל הנושא של השירות למפגר, דברים לא זזים כפי שצריך.

דוד טל: לאבחונים שונים שצריך לעשות, יש תור ארוך שהולך ומתארך, הולך ומתעצם.

דוד טל: ועדת אבחון צריכה לקבוע פעם בשלוש שנים בדיקה חוזרת לגבי אבחון שכזה, והדברים האלה לא נעשים.

דוד טל: אין שום ספק, שכתוצאה מכך התורים הולכים ומתארכים וההתמרמרות הולכת וגוברת.

דוד טל: יש בעיה חמורה מאוד, אדוני השר, של מחסור בעובדים סוציאליים.

דוד טל: היום נתבשרנו שפרקליטת המדינה, כמדומני, מדברת על מחסור של 400 עובדים סוציאליים בכל מה שקשור בנפגעי האלימות.

דוד טל: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיות הללו, ואם אנחנו רוצים לתת יד כדי לצמצם את התופעות הללו, שחברה מתוקנת כמו מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה, אנחנו צריכים לדאוג למשאבים המתאימים.

דוד טל: במידה שהדברים ימשיכו להתנהל בצורה כזאת, ולא יוקצו משאבים מתאימים לנושא הזה, הרשויות המקומיות, ובצדק, ימשכו את ידן.

דוד טל: לא ייתכן שרשות מקומית, שצריכה לממן את המסים החברתיים ב25%-, בסופו של דבר מוצאת את עצמה מממנת 75%.

דוד טל: פעמים משרד העבודה והרווחה מעביר לה בסוף השנה תקציבים כאלה ואחרים, ופעמים רבות - לא.

דוד טל: מה שקורה בעצם, שהשלטון המרכזי מעביר את התפקידים שלו לשלטון המקומי, ולאחר מכן גם נצברים גירעונות.

דוד טל: זה לא אומר שאלה גירעונות שנוצרים בכל רשות ורשות כתוצאה רק מהדברים הללו, יש מקומות אחרים שבהם יש מחדלים.

דוד טל: אבל אני מדבר באופן כללי: רשות מקומית לא יכולה למלא את תפקיד השלטון המרכזי.

דוד טל: אשר על כן, מצאתי לנכון לזמן דיון בנושא הזה יחד עם השר הממונה, שר העבודה והרווחה, שהוא ודאי יאיר את עינינו בחלקים שונים.

דוד טל: אני סבור שבכל מקרה צריכה לצאת מפה קריאה למשרד האוצר, אני לא אומר את זה משום ששר העבודה נמצא פה.

דוד טל: גם בשירותי הבריאות שלנו, בוועדת העבודה והרווחה, אנחנו שומעים חדשות לבקרים על הנכים, שנמצאים שם בחוץ.

דוד טל: שר האוצר טוען שתוך שבועיים הוא ייתן להם תשובה.

דוד טל: הוא צריך ללמוד את הנושא, כאילו שהוא לא מכיר את הנושא, וכאילו שאין לו מספיק פקידים שמכירים את הנושא מכל הכיוונים.

דוד טל: אין לו בעיה שהם יישארו שם שבועיים בלילה, בחוץ, והאנשים יישנו שם בחוץ על כסאות הגלגלים שלהם.

דוד טל: אין בעיה בכלל בנושא הזה.

דוד טל: הוא מתעלם מהם.

דוד טל: כשאנחנו מניפים את הדגל החברתי ואנחנו מדברים על סדר עדיפות לאומי חדש, או חיזוק של מה שיש, אנחנו מבקשים בעצם להעלות את הנושאים החברתיים מדרגה.

דוד טל: אמרתי אלף פעמים, ואני אומר אלף ואחת פעמים; אני אומר את זה בוועדה הזאת ובכל ועדה אחרת: חוסנה של כל חברה בישראל נמדד ביכולת שלה לעזור לחלש, לנצרך ולחולה.

דוד טל: אם אנחנו לא עושים את זה, המילה "חברה" לא תהיה ראויה לנו.

דוד טל: צבי צילקר, בבקשה.

צבי צילקר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מנכ"ל, חברי לעבודה, תרשה לי לחלוק לך מחמאה גדולה על הצורה שבה הצגת את הדברים, אומנם בקיצור, אבל הצגת את היריעה כולה, ואולי אנחנו ניכנס רק לפרטים, לרבות מספר הצעות, שטרם תיאמתי אותם עם עדי אלדר; הצגת את הדברים בצורה מדויקת, ועשית זאת בצורה מכובדת מאוד, ותודה רבה לך בשם כל חברי לעבודה.

צבי צילקר: ברשותך, אני אציג בקיצור שלושה שקפים, שמסבירים כיצד נוצרת מצוקה.

צבי צילקר: השקף הראשון מדבר על קצב הגידול של עיר שקולטת עולים.

צבי צילקר: אנחנו רואים שבתשע שנים היתה הכפלה של מספר האוכלוסייה, וקצב הקליטה הוא, או השני במדינה, או אולי הראשון.

צבי צילקר: אנחנו מתחרים עם חיפה.

חוה בר-יוסף: אנחנו הראשונים.

צבי צילקר: השנה נגיע ל6%-.

צבי צילקר: עלינו מ86,000- ל172,000-.

צבי צילקר: השקף השני מצביע על מספרם של העולים היום - 33%.

צבי צילקר: זה קצב די קבוע בתוך כלל האוכלוסייה, והמשמעות די ברורה.

צבי צילקר: כשמגיעים, לדוגמה, עולים מברית-המועצות, מספר הקשישים באוכלוסייה הוא כפול מהמספר לו אנחנו מורגלים, מספר המשפחות החד-הוריות הוא כפול ממה שאנחנו מורגלים.

צבי צילקר: זה גם מצביע, לא בהכרח, על מצוקה, כי גם הקשישים וגם משפחות חד-הוריות ראויים בהחלט לתשומת לב בשטחים כאלה ואחרים.

צבי צילקר: אני אזכיר גם את עולי אתיופיה, 400 משפחות, שמונות כ1,600- נפש, שמעבירים לאשדוד.

צבי צילקר: כאילו מעבירים אותם ממלון אחד לשני, ללא כל הסיוע לו הם ראויים.

צבי צילקר: אני לא אגדיר זאת במילה "חטא", אני לא משתמש במילים האלה, אבל זה בלתי נסבל.

צבי צילקר: פשוט לקחו והעבירו אותם ממקום אחד לשני, ונותנים להם הרבה פחות תשומת לב מאשר בזמן שהם היו בחצרות-יסף ובמקומות אחרים.

צבי צילקר: לא ניתן אותו סיוע, לא בכוח-אדם ולא במשאבים, והמצוקה היא נוראית.

צבי צילקר: מספר המשפחות החד-הוריות הוא גדול ממה שאנחנו מכירים; חסרי ההשכלה וההכשרה המקצועית במספרים גבוהים מאוד; משפחות מרובות ילדים במספרים גבוהים מאוד.

צבי צילקר: יש מצוקה נוראית.

צבי צילקר: אין בכוחה של הרשות המקומית לתת תשובה לדברים האלה.

צבי צילקר: אשדוד היא במקום התשיעי במספר התושבים, במקום השלישי בין הערים הגדולות, במקום השלישי במספר המובטלים, במקום הראשון באחוז האבטלה.

צבי צילקר: שאלו אותנו, כיצד אנחנו מסוגלים לחזות שגם בשנה הבאה האבטלה תגדל ב20%-10%- לשנה.

צבי צילקר: אנחנו קולטים 8,000 נפש בשנה, וכוח העבודה הוא 3,000 מקומות או 4,000 מקומות.

צבי צילקר: חציים של העולים מגיע עם מקצוע: אחד מורה, השני ספר והשלישי מגיע עם מקום עבודה אחר, עובד בראשון-לציון או ברחובות או במקום אחר, אבל חציים לפחות זקוקים למקומות עבודה חדשים.

צבי צילקר: אם מדינת ישראל, משרד התעשייה והמסחר ומשרד העבודה והרווחה, לא נותנים תשובות בנושא העבודה, האבטלה תגדל.

צבי צילקר: חד וחלק.

צבי צילקר: לא צריך להיות מומחה ולא צריך להיות בקי בנושא כדי לדעת זאת.

צבי צילקר: אתמול כבר אישרנו תקציב פיתוח והצעה לצו מסים, ואנחנו יודעים בדיוק מה נעשה בשנה הבאה.

צבי צילקר: אנחנו לא חורגים, אנחנו לא עיר נתמכת, ואנחנו לא מבקשים שום טובה מאף אחד.

צבי צילקר: קודם כול, אנחנו מבקשים שה25%- וה75%- יישמרו.

צבי צילקר: דבר שני - אנחנו רוצים לדעת בתחילת השנה בדיוק מהו התקציב שלנו למשך כל השנה.

צבי צילקר: דבר שלישי - אנחנו מבקשים לקבל מקדמות.

צבי צילקר: מי שיבדוק את שיטת המימון, הרי חלק מהכספים אנחנו מחזירים למשרד העבודה והרווחה עבור הטיפול שלהם בנצרכים.

צבי צילקר: מסתבר, והנושא ייבדק, שאנחנו מממנים במספר מקרים את משרד העבודה והרווחה, קרי, ממשלת ישראל.

דוד טל: אתה לא מדבר רק על מימון ביניים?

צבי צילקר: אני מממן, ואנחנו יכולים להוכיח את זה במספרים.

צבי צילקר: זה אבסורד.

צבי צילקר: ראשי הערים לא חושבים, כי הרי משלמים בינואר-פברואר-מרץ את ה25%-, אבל כספים שמגיעים לנו, אנחנו מקבלים באיחור.

צבי צילקר: זאת ועוד, גם כשאנחנו יודעים מה התקציבים שאנחנו אמורים לקבל - נניח שאנחנו יודעים, חלק אנחנו יודעים בינואר וחלק לפעמים אנחנו יודעים רק בדצמבר - אנחנו מממנים חלק מהאוכלוסייה שאנחנו קולטים כעיר קולטת.

צבי צילקר: אם מגיעים אלינו, למשל, 500 או 600 עולים לחודש, ואנחנו צריכים להתחיל לטפל בהם, אנחנו מטפלים בהם לאורך השנה.

צבי צילקר: אנחנו מוציאים הון עתק, עד אשר המערכת במשרד העבודה והרווחה קולטת אותם, ואנחנו נמצאים באמת בתת-תקצוב גדול מאוד.

צבי צילקר: הוצאנו הרבה מעל מה שחשבנו.

דוד טל: צבי צילקר, אני רוצה לאפשר שאלה לחברת הכנסת גוז'נסקי.

תמר גוז'נסקי: רציתי לבקש ממך נתונים.

צבי צילקר: המספר שאנחנו מדברים עליו הוא כ20- מיליון שקל.

צבי צילקר: כעיר שלא נתמכת זה כסף גדול עבורנו.

צבי צילקר: אני אתן נתונים שאולי יבהירו יותר.

צבי צילקר: במועדוניות ובצהרונים ב1999- היו 300 ילדים.

צבי צילקר: מתוקצב ומעודכן רק ל100- ילדים, וזה אחרי התוספת של ראש הממשלה.

צבי צילקר: המשמעות היא כפולה.

צבי צילקר: דבר ראשון הוא, ש200- ילדים ממשפחות מצוקה יישארו בחוץ, ללא מסגרת.

צבי צילקר: דבר שני - אנחנו נצטרך להחליט על-פי אמות מידה מקצועיות מי יהיה בפנים ומי יהיה בחוץ.

תמר גוז'נסקי: השנה פתחתם את המועדוניות?

צבי צילקר: חלק פתחנו בתחילת השנה, ובחלק אמרנו: רבותי, מי שאנחנו לא יכולים - - -

תמר גוז'נסקי: פתחתם את כל ה300-?

צבי צילקר: התחלנו עם חלק, כי אין לנו תקציב לכול.

צבי צילקר: השארנו 200 ילדים בחוץ, ותהיה לנו בעיה מי ייכנס ומי לא.

תמר גוז'נסקי: כמה משרד העבודה והרווחה חייב לכם, אם הוא חייב?

צבי צילקר: 20 מיליון.

צבי צילקר: אנחנו אומרים "20 מיליון", כדי שנוכל לתת שירות מלא.

צבי צילקר: בפנימיות 212 מכסות מאוישות במלואן בהמתנה.

צבי צילקר: לא מסתובבים ברחוב, אבל יש לנו בחוץ 41 ילדים בסיכון.

צבי צילקר: קיבלנו הודעה על 178 מכסות.

צבי צילקר: זאת אומרת, פחות 34 מכסות מינואר 1999.

צבי צילקר: סך-הכול 75 ילדים בסיכון, שחייבים להיות בפנימיות, נשארים בבית.

דוד טל: נשארים בבית זה טוב, אבל אני חושב שהם נמצאים ברחוב.

צבי צילקר: הייתי אומר "בבניין", לא בבית.

סופה לנדבר: בלי מסגרת.

צבי צילקר: זו ההגדרה הנכונה.

צבי צילקר: גם אנחנו מתלבטים בין חוק התקציב מצד אחד לבין הצורך לתת תשובה ומענה לילדים מצד שני.

צבי צילקר: אם אנחנו נחרוג מהתקציבים, אצלנו, בעירייה שלא נתמכת, אנחנו מסכנים את כל המערכת.

צבי צילקר: זה כמו אותו מציל שקופץ למים להציל עשרה ילדים בבת אחת.

צבי צילקר: עשרה ילדים יטביעו אותו.

צבי צילקר: הוא יכול להרים על גבו אחד או שניים, הוא איננו יכול להרים את כל אותם עשרת הילדים.

צבי צילקר: הוא צריך להחליט את מי הוא מציל.

צבי צילקר: לשאלה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.

צבי צילקר: למעשה, בהערה האחרונה שלי נתתי את התשובה.

צבי צילקר: מה אנחנו עושים במשך השנה?

צבי צילקר: מצד אחד, אין לנו תקציב, אין לנו אישור של משרד העבודה והרווחה, אני מדבר על עקרונות, ומצד שני, אנחנו אמורים לקלוט את כל הילדים.

צבי צילקר: על איזה חוק, או תקנה, או הוראה אנחנו עוברים?

צבי צילקר: זו אחת ההתלבטויות שלנו.

תמר גוז'נסקי: תקנת הלב.

דוד טל: יש תקנה נוספת: שרירות הלב.

צבי צילקר: כרגע, אני לא רוצה להאשים.

צבי צילקר: היתה תקופה שאנחנו, ראשי הערים, חילקנו צ'קים לכל מי שטען שהוא נתמך סעד.

תמר גוז'נסקי: זה היה מזמן.

צבי צילקר: אני עוד זוכר.

אליהו ישי: תגיד לחברים שהיית מנכ"ל משרד העבודה והרווחה.

צבי צילקר: זה היה עוד לפני כן.

צבי צילקר: אחרי זה הוחלט, בצדק, להעביר את זה לביטוח הלאומי, וזה שירות יוצא מן הכלל.

צבי צילקר: בואו נעשה ניסיון.

צבי צילקר: נחזיר את השירות למשרד העבודה והרווחה.

תמר גוז'נסקי: איזה שירות?

צבי צילקר: שירותי רווחה.

יגאל בן-שלום: הוא מדבר על הבטחת הכנסה.

צבי צילקר: אני מדבר על שירותי הרווחה.

צבי צילקר: אנחנו סוכנים של מדינת ישראל, בין כה וכה רבים הם הטוענים שאנחנו לא יודעים לכלכל את מעשינו בתבונה, ואני אומר את זה בלשון המעטה, יש ביטויים הרבה יותר קשים.

צבי צילקר: לניסיון, ניקח מספר ערים, לא נתמכות, אלא ערים שעובדות על-פי תקציב, בלי חריגה ועם גירעון מינימלי, נחזיר את השירות למדינת ישראל, ואנחנו נעביר אליכם מידי חודש, בזמן, את ה25%- השתתפות שלנו.

צבי צילקר: אני מציע שתשקלו את הנושא, ניקח חמש-שש ערים.

דוד טל: אני מכיר ראשי ערים שיהיו מוכנים לתת גם 30%, רק שיניחו להם.

צבי צילקר: אנחנו ביניהם.

צבי צילקר: אני אומר ברצינות: אנחנו בחזית הראשונה, אצלנו הופכים את השולחנות.

צבי צילקר: גם אצלכם.

צבי צילקר: ראיתי אתמול את הנכים והלב נקרע, אבל יש פה באמת עניין של הלב ושרירות הלב.

צבי צילקר: אנחנו גם מתלבטים באותן בעיות תקציב כמו המדינה.

צבי צילקר: הקריאה שלי לממשלה, למשרד העבודה והרווחה, לאוצר: צריך לשים סוף לדברים האלה, ולקבל החלטות ברורות, וננהג על-פיהן - על-פי קריטריונים, על-פי סלים ברורים, ושלא נימצא כל הזמן בין הפטיש לסדן, בין האזרח שזקוק לעזרה לבין חוסר היכולת שלכם לממן את זה.

דוד טל: השאלה היא מה סדר העדיפות שאנחנו רוצים לקבוע לעצמנו כמדינה.

דוד טל: אם נחליט שהרווחה היא במקום העשירי או השנים-עשר, אז גם זה לא יהיה לנו, יהיה הרבה פחות.

דוד טל: אני אומר כאן את שבחיהם של חברי הוועדה, ועדת העבודה והרווחה, כולם, בלי יוצא מן הכלל, מכל גווני הקשת הפוליטית, חמים" על הנושאים האלה.

דוד טל: נושא שחוצה מפלגות הוא לדידי הראיה שנכון לעשות.

דוד טל: הנושא בעצם מייצג חלק גדול מהציבור בישראל, זה מה שהציבור רוצה.

צבי צילקר: אני אבקש מידידי, שהוא ממלא מקום ראש העיר ומינהל הרווחה להתבטא בקצרה.

שמעון קצנלסון: 1.

שמעון קצנלסון: חסרים לנו השנה 20 מיליון ש"ח לתקציב.

שמעון קצנלסון: נכון להיום יש לנו תקציב - מאושר על-ידי משרד העבודה והרווחה - 50 מיליון שקל לשנה, כאשר אנחנו צריכים לתת 25%, והמשרד צריך לתת 75% מהסכום הזה.

שמעון קצנלסון: הכסף הזה לא מספיק לצרכים.

שמעון קצנלסון: 2.

שמעון קצנלסון: אנחנו מבקשים ממשרד העבודה והרווחה ומהוועדה להחליט חד וחלק.

שמעון קצנלסון: לא יכול להיות שמכירים בצרכים, ואחרי זה לא מאשרים את התקציבים.

שמעון קצנלסון: לא יכול להיות דבר כזה.

שמעון קצנלסון: אם רוצים, שלא יאשרו לנו את הצרכים.

שמעון קצנלסון: יש צרכים במדינה, מישהו קיבל את החוק של העובדים הסוציאליים.

שמעון קצנלסון: לא יכול להיות שאומרים לעובדים סוציאליים: תשמעו, אתם לא יכולים לתת לילד, שהוא בסיכון, את המכסה ומקום להיות בו, ומצד שני, אומרים: אין לי תקציב, אני לא יכול לשלוח את הילד.

שמעון קצנלסון: לאן הוא ילך?

שמעון קצנלסון: נכניס לבית הסוהר את העובדים הסוציאליים?

שמעון קצנלסון: הכנסת קיבלה את החוק שעובדים סוציאליים צריכים לתת מענה.

שמעון קצנלסון: אם משרד העבודה יגיד: אין צרכים, לא מאשרים את הצרכים לילדים, לא צריך להכניס אותם למועדוניות, אין בעיות של ילדים בסיכון - אין בעיה.

שמעון קצנלסון: אנחנו נגיד: תשמעו, משרד העבודה והרווחה לא מאשר לנו, הילדים לא בסיכון.

שמעון קצנלסון: אם מפקח מאשר לנו, צריך להיות תקציב לזה.

שמעון קצנלסון: לא יכול להיות, שמצד אחד מאשרים לנו את כל המכסות, ומצד שני, אומרים: אין לנו כסף לכל המכסות, תקצצו.

שמעון קצנלסון: במה נקצץ?

שמעון קצנלסון: אני צריך להחליט איזה ילדים בסיכון ואיזה ילדים לא בסיכון?

שמעון קצנלסון: העובדים הסוציאליים אומרים לי שכל 300 הילדים צריכים מועדוניות.

שמעון קצנלסון: מי יחליט איזה ילדים יהיו במועדוניות ואיזה ילדים יהיו בחוץ?

צבי צילקר: הם לא יהיו בחוץ, הם יהיו אצלך בלשכה.

שמעון קצנלסון: 3.

שמעון קצנלסון: אנחנו מבקשים לעשות אתנו צדק.

שמעון קצנלסון: נמצא כאן שר העבודה והרווחה ומנכ"ל המשרד.

שמעון קצנלסון: אנחנו מבקשים לקבל אותו תקציב שמגיע לבאר-שבע.

שמעון קצנלסון: לבאר-שבע יש תקציב של 86 מיליון, ואנחנו בסדר הגודל של באר-שבע, האבטלה אצלנו יותר גדולה מאשר בבאר-שבע, ויש לנו פי שניים מקרים מבאר-שבע הזקוקים לטיפול של עובדים סוציאליים.

שמעון קצנלסון: לא יכול להיות שאנחנו נקבל 50 מיליון, והם - 86 מיליון.

צבי צילקר: המשפט המסכם אומר, שאנחנו, מול 54 המיליון שיש, על-פי קריטריונים של משרד העבודה והרווחה, זקוקים בערך ל75-74- מיליון כדי לענות על הצרכים שמשרד העבודה והרווחה אישר.

תמר גוז'נסקי: מתוך 36 המיליון שהיה צריך להעביר לכם, כמה הוא העביר?

תמר גוז'נסקי: 50 מיליון זה הסך-הכול, נשארו 75%.

שמעון קצנלסון: זה מה שהוא מעביר, אחד חלקי 12.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אין לכם בעיה עם ההזרמה.

שמעון קצנלסון: ב1- בינואר 1999 התקציב שלנו עמד על 15 מיליון, היום הוא 50 מיליון.

שמעון קצנלסון: מה קיבלתי בינואר?

שמעון קצנלסון: אחד חלקי 12 מ15- מיליון.

שמעון קצנלסון: עכשיו הגדילו את זה ל50- מיליון.

דוד טל: תודה.

דוד טל: ראש עיריית קריית-מלאכי.

ליאור קצב: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, כשמדברים על קריסת שירותי הרווחה, אצלי הדבר בא לידי ביטוי בכך שמידי יום ביומו יש עשרות משפחות, עשרות פניות ועשרות אנשים.

ליאור קצב: מאחורי כל מספר עומד אדם עם משפחה ועם ילדים, שמגיע אליך.

ליאור קצב: אני כראש עיר לא מסוגל לתת לו תשובות.

ליאור קצב: אותו מטופל מגיע אלי אחרי שהמחלקה לשירותים חברתיים לא מסוגלת לטפל בו, אחרי שהעובדים הסוציאליים מרימים ידיים, אחרי שמנהלת המחלקה מודיעה לי בכל שבוע: תשמע, אני כבר לא מסוגלת לתפקד, אני רוצה להתפטר, כי אני לא מסוגלת לתת להם את הטיפול המינימלי שאני חייבת לתת.

ליאור קצב: עיריית קריית-מלאכי היא עם גירעונות עצומים של כ120- מיליון ש"ח, סדר גודל של 140% מהתקציב.

ליאור קצב: אני מחויב לתוכנית הבראה על-ידי משרד הפנים, ואני חייב לפטר עובדים, ומשרד העבודה והרווחה לא מממן את כל התקנים שאני חייב להחזיק.

ליאור קצב: בזה הרגע שאני מדבר אתכם כאן עכשיו שישה עובדים סוציאליים בעיריית קריית-מלאכי פוטרו הבוקר, על-פי תוכנית ההבראה שחתמתי עם משרד הפנים בשבוע שעבר.

ליאור קצב: משמעות הדברים היא, ש600- משפחות בקריית-מלאכי מפסיקות לקבל טיפול.

ליאור קצב: קריית-מלאכי מונה 22,000 תושבים, 5,000 בתי-אב, כאשר כ2,200- בתי אב, כמעט כ50%- מתושבי העיר, נשענים על שולחנה של לשכת הרווחה.

ליאור קצב: יש מהם מחוסרי דיור, מובטלים, נכים, מפגרים, ילדים בסיכון - יש להם אלף ואחת בעיות.

ליאור קצב: כ50%- מתושבי קריית-מלאכי זקוקים לשירותי רווחה.

ליאור קצב: קריית-מלאכי זו עיר שקלטה בעשר השנים האחרונות עולים מארצות האסלם שבברית-המועצות לשעבר - מבוכרה, מקווקז, מקזחסטאן - ומאתיופיה.

ליאור קצב: 20% מתושבי העיר היום הם עולים מאתיופיה, 20% נוספים הם מארצות האסלם.

ליאור קצב: כ40%- מתושבי העיר היום הם עולים מארצות מצוקה.

ליאור קצב: קריית-מלאכי לא קיבלה משאבים לטפל בהם כפי שצריך.

ליאור קצב: 85% מתוך אותם עולים חדשים נזקקים לשירותי הרווחה, ומה אני יכול להגיד להם?

ליאור קצב: איך אני יכול להגיע למשפחות, כאשר הגירעון הוא 100% מהתקציב למשפחות במצוקה.

ליאור קצב: אצלנו זה לא מיליונים רבים כמו באשדוד, בגלל הגודל של העיר, אבל צריך להבין שאני היום לא מסוגל לתת שירותים לאותה אוכלוסייה נזקקת.

ליאור קצב: היום אני חייב לפטר עובדים, כי משרד העבודה והרווחה לא מממן אותם, אני לא יכול להחזיק אותם בכוחות עצמי.

ליאור קצב: משמעות הדבר, שמידי יום ביומו, למשפחות, שרוצות להגיע ולפתוח תיק במחלקה לשירותים חברתיים, מנהלת המחלקה שנמצאת פה, נאלצת להגיד: רבותי, אני מצטערת, אני לא מסוגלת לטפל בכם, תחזרו בעוד שבוע , תחזרו בעוד שבועיים.

ליאור קצב: נפגשנו עם המנכ"ל, ואני יודע שהמשרד וגם השר, בשנים האחרונות, עשו מאמצים גדולים מאוד כדי לסייע לקריית-מלאכי.

ליאור קצב: אם מדינת ישראל קיבלה על עצמה לתת אותם שירותי רווחה, מדינת ישראל צריכה לממן אותם.

ליאור קצב: אצלי היחס הוא לא 25% של ניצול שירותי הרווחה, אני נותן עשרות אחוזים, משום שיש הרבה מאוד צרכים, חלק מוכרים וחלק לא מוכרים, ואף אחד לא מממן אותם.

ליאור קצב: אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו פה קודמי, אבל המציאות היא, שבקריית-מלאכי יש כ12%- אבטלה.

סופה לנדבר: מה המספר האבסולוטי?

ליאור קצב: 1,000 איש.

ליאור קצב: הבוקר עוד 85 עובדי עירייה יוצאים לרחובות, ואין לנו פתרון עבורם.

ליאור קצב: אומנם פתרנו בעיה למשרד הפנים, אבל יצרנו בעיה למשרד העבודה והרווחה.

ליאור קצב: זה אבסורד, אותם אנשים שפוטרו מעיריית קריית-מלאכי, משרד הפנים יפסיק לטפל בהם, אז אני לא אצור גירעונות למשרד הפנים, אבל הם יצטרכו רק לעלות במדרגות ולהגיע למשרד העבודה והרווחה ולקבל טיפול שם.

ליאור קצב: גם בעניין הזה צריך ראייה כוללת.

ליאור קצב: לא פותרים בעיה במשרד אחד ויוצרים בעיה במשרד שני.

ליאור קצב: הטיפול חייב להיות מערכתי.

ליאור קצב: אני רוצה שהקריאה שנשמעת כאן עם הזעקה והכאב, תגיע לאן שצריך.

ליאור קצב: אני מודיע לכם: המטלות והעומס והנטל של הטיפול במשפחות הרווחה הוא למעלה מכוחותינו.

ליאור קצב: נמצאת כאן מנהלת המחלקה לשירותי הרווחה, אין לה לא יום ולא לילה, לא בוקר ולא צהרים, מידי יום ביומו מגיעות עשרות משפחות אלי הביתה, אלי ללשכה, למשפחה שלי, ולכל מקום.

ליאור קצב: אלה אנשים עם מצוקות אמיתיות.

ליאור קצב: איך אני יכול להסתכל להם בעיניים?

ליאור קצב: ! אלה אנשים עם כאבים אמיתיים.

ליאור קצב: מה אני יכול להגיד להם?

ליאור קצב: אין לי תקציב.

ליאור קצב: אנחנו מחזיקים בקריית-מלאכי משפחות של נשים חולות סרטן; כ500- משפחות חד-הוריות בקריית-מלאכי; משפחות של נכים.

ליאור קצב: יושבת אישה נכה, קטועת רגליים - וזו המציאות, אדוני השר - אימא לשישה ילדים.

ליאור קצב: נאלצנו לקצץ לה בעזרה, כי אין לה תקציב.

ליאור קצב: היא מקבלת שעתיים סיוע בשבוע.

ליאור קצב: מה אני יכול להגיד לאותה קטועת רגליים, שבעלה מרים אותה על הידיים, מביא אותה ללשכה ואומר לי: תן לי אתה פתרון מי יחזיק את הילדים שלי, מי יחזיק את הבית שלי.

ליאור קצב: מה אני יכול להגיד לו? "אין תקציב?

ליאור קצב: " אותם זה לא מעניין.

ליאור קצב: שוב יחליטו לשנות את סדרי העדיפויות, ישנו, אבל אם רוצים להתמודד באומץ עם מקרי הרווחה, חייבים להגדיל את תקציבי הרווחה.

ליאור קצב: משרד העבודה והרווחה חייב מיד להחליט שהוא לוקח על עצמו את הדבר.

ליאור קצב: עדי אלדר אמר שתוך שבוע הוא יסגור את כל המחלקות לשירותים חברתיים.

ליאור קצב: היום, ביום הזה ממש, אני עם דמעות עזבתי את קריית-מלאכי והגעתי לכאן הבוקר, כשאני יודע ששישה עובדים סוציאליים הולכים הביתה, ואין מי שיטפל ב600- משפחות נזקקות, ואני מרגיש שאני פושע כלפי התושבים שלי.

ליאור קצב: זו האחריות שלכם, של משרד העבודה והרווחה, זו האחריות של השלטון המרכזי, אני לא יכול לממן את זה.

דוד טל: תודה רבה, הבהרת את דבריך היטב.

דוד טל: קלרה פלדמן, בבקשה.

קלרה פלדמן: ברשותכם, אני אתייחס לנושא באופן כללי, במקרו, אני אייצג את כל הרשויות המקומיות, ולא אתייחס בפרטי פרטים לרשות מקומית אחת או אחרת.

קלרה פלדמן: התלבטתי אם לדבר על סדרי עדיפויות, כי פעם כשדיברנו על מצוקות בתחום הרווחה, יכולנו להצביע על נושא אחד, שני נושאים או שלושה נושאים שיש בהם מצוקה.

קלרה פלדמן: לצערנו, היום קשה לנו להצביע ולבחור בין מכלול הנושאים שאני יכולה להעלות על סדר-היום, שבכולם יש מצוקה.

קלרה פלדמן: אם אנחנו מתחילים בתחום הילדים, בתחום המשפחה, בתחום הזקנה, בתחום המוגבלים - כל אחד מן הנושאים יש בהם מצוקה, ומשתקים את הרשויות המקומיות.

קלרה פלדמן: הרבה מאוד מספרים נזרקו, וכבר העלינו אותם במסגרות משותפות לנו ולמשרד העבודה והרווחה, ובסופו של דבר הבעיה נשארה ברשויות המקומיות.

קלרה פלדמן: אחד הנושאים, ואני אמנה נושא אחר נושא, שאני חושבת שצריך למצוא לו פתרון, ולא פתרון של עוד 5 מיליון שקל או עוד 10 מיליון שקל, מכיוון שכל רשות בודדת, מעבר לאותם הנתונים שמשרד העבודה והרווחה מקבל בפירוט, יש לה רשימות המתנה, רשימות של אנשים שהיא לא יכולה לתת להם פתרונות.

קלרה פלדמן: משרד הרווחה מנחה את הרשויות המקומיות לעבוד במסגרת של תע"ס - תקנות עבודת סעד - של הנחיות.

קלרה פלדמן: התע"ס מגדיר למה נותנים את העזרה ומי זכאי לקבל את העזרה.

קלרה פלדמן: אבל כתוב גם בתע"ס, למטה באיזו כוכבית קטנה, ש"הכול במגבלות התקציב".

קלרה פלדמן: בסופו של דבר, האחריות היא על הרשות המקומית כמה לתת ואת מי לבחור, אם לפי א-ב, אם לפי חומרת המצב.

קלרה פלדמן: כל אחד זכאי לקבל את השירות, ורק חלק יכול לקבל אותו.

קלרה פלדמן: כוח אדם בלשכות - מעבר לזה שחסרים עובדים ברשויות המקומיות - - -

דוד טל: קלרה פלדמן, אני מבקש, אם אפשר, לא לחזור על דברים שאמרו אחרים, כבר נגעו בנקודות הללו.

דוד טל: על נקודות שלא נגעו בהן נשמע ברצון.

תמר גוז'נסקי: יש לך נתונים כלליים?

קלרה פלדמן: יש לי נתונים.

קלרה פלדמן: אם, למשל, אדבר על נושא של כוח-אדם בלשכות.

קלרה פלדמן: משרד העבודה והרווחה גמר את תקציב כוח-האדם לחודשיים האחרונים של השנה.

קלרה פלדמן: אין שום מענה לרשויות איך לשלם.

קלרה פלדמן: הרשות המקומית כבר שילמה היום את משכורת חודש ספטמבר, משרד העבודה והרווחה החזיר לנו את חודש אוגוסט בימים האלה.

קלרה פלדמן: אין פתרון לחודשים ספטמבר, אוקטובר ונובמבר.

משה גפני: אין יותר תקציב?

קלרה פלדמן: אין תקציב למימון עד סוף השנה לנושא של כוח-אדם.

קלרה פלדמן: עובדים סוציאליים לעולים חדשים - במהלך השנה לא קיבלנו תקציב בכלל, והפעולה התבצעה.

קלרה פלדמן: שמעתי שאולי החודש, בחלק האחרון, נקבל את המענה.

קלרה פלדמן: כלומר, היה מימון של תשעה חודשים על-ידי הרשויות המקומיות.

תמר גוז'נסקי: בכמה מדובר?

קלרה פלדמן: בנושא הזה, ספציפית, מדובר על 40 עובדים.

קלרה פלדמן: בנושאים אחרים אנחנו מדברים על אלפי עובדים כמובן.

קלרה פלדמן: אלימות במשפחה - מרכזי אלימות במשפחה נמצאים בגירעון ברשויות המקומיות בסדר גודל של 10 מיליון שקל.

קלרה פלדמן: טיפול במשפחות בקהילה - בסעיף המופיע תחת הכותרת של "צרכים מיוחדים למשפחה" ו"צרכים מיוחדים לזקן" יש גירעון של למעלה מ25- מיליון שקל, מבלי לקחת בחשבון את רשימת הממתינים, ואותם אנשים שבכלל לא קיבלו מענה ויצאו מתוך המעגל, מפני שהמשרד לא מקבל על זה נתונים בכלל.

קלרה פלדמן: פיגור - מידי שנה 300 מפגרים מסיימים את המערכת החינוכית, הם יוצאים מהמעגל.

קלרה פלדמן: אין להם פתרון, לא בתחום המסגרת היומית, לא במסגרת הדיור בקהילה או במוסדות וכדומה.

קלרה פלדמן: אותו דבר לגבי נושא הנכים.

קלרה פלדמן: אני יכולה לתת לכם רשימה מאוד מאוד ארוכה של נושאים עם מספרים מדויקים.

קלרה פלדמן: דיירי רחוב - באותן רשויות בהן הנושא הזה תופס משקל כבד מאוד אין שום פתרון, והאנשים פשוט ייזרקו לרחובות.

קלרה פלדמן: ילדים בסיכון - יש טיפול במעונות יום לילדים.

קלרה פלדמן: יש רשימת ממתינים, רשימת אנשים שאין אפשרות לטפל בהם בגלל זכאויות.

קלרה פלדמן: מקבלים מעט אנשים שנמצאים בדרגה הגבוהה ביותר של הזכאות, לא מקבלים אנשים בדרגה שנייה או שלישית.

קלרה פלדמן: פירוש הדבר, שילדים נשארים בבית, והמשפחות לא יכולות לצאת לעבודה.

קלרה פלדמן: כבר שנים רבות אנחנו מדברים על תיקון בסיס התקציב.

קלרה פלדמן: כמו שמר צילקר אמר, האוכלוסייה במדינת ישראל השתנתה וגדלה.

קלרה פלדמן: אין התייחסות לגידול המואץ הזה של האוכלוסייה, ואין שום מענה לנושא.

קלרה פלדמן: אין התאמה בין הגידול לבין התוספת התקציבית.

קלרה פלדמן: פקידי סעד לטיפול באלימות, פקידי סעד לנוער - אין פתרון.

קלרה פלדמן: אנחנו זועקים כבר תקופה מאוד ארוכה שלנושא הזה צריך לתת מענה.

קלרה פלדמן: שלישיות ורביעיות - משפחות שהיתה בהן לידה רב-עוברית, שלישייה או רביעייה, שינו את המינוח מרב-עובריות לשלישיות ורביעיות - בהסכמה עם המשרד נושא זה הועבר לטיפול הביטוח הלאומי, ואנחנו חושבים שהטיפול בנושא הזה מקומו בביטוח לאומי.

קלרה פלדמן: קיבלנו הודעה באמצע השנה על כך שזה חזר אלינו, כלומר, הרשויות המקומיות צריכות לטפל בזה, בלי שום אפשרות למענה תקציבי.

קלרה פלדמן: די בכך בשלב זה.

סופה לנדבר: מתי המצב כל כך החמיר?

דוד טל: לא מאשימים פה את אהוד ברק.

סופה לנדבר: אתמול, על במת הכנסת, אמרתי שאנחנו רגילים שאם בכינרת אין מים, אז מובן שראש הממשלה אשם.

סופה לנדבר: אני רוצה לשאול, מה אחוז האוכלוסייה של העולים שזקוק לתמיכה של משרד העבודה והרווחה, ומתי גדל המספר?

סופה לנדבר: כדי להתייחס צריך לדעת את הנתונים.

משה גפני: אהוד ברק ודאי לא אשם, מפני שהוא עסוק עדיין בחולה מנהרייה.

סופה לנדבר: שר העבודה והרווחה הוא כבר קדנציה שנייה, ואני רוצה לשמוע.

דוד טל: קלרה פלדמן, משפט לסיכום.

קלרה פלדמן: אנחנו מדברים על גירעון של הרשויות המקומיות בסדר גודל של 300 מיליון שקל בשנה.

סופה לנדבר: מה האחוז של העולים שהגיעו למדינת ישראל שזקוק לטיפול של משרד העבודה והרווחה.

קלרה פלדמן: אני לא יודעת את הנתון.

דוד טל: אני רוצה לאפשר למר טביב לדבר, אחר כך נשמע את מנכ"ל המשרד, ונראה איך נתקדם הלאה.

משה גפני: היא לא ענתה על השאלה של חברת הכנסת סופה לנדבר.

דוד טל: היא אמרה שהיא לא יודעת.

סופה לנדבר: לגבי הגירעון היא אמרה: 300 מיליון השנה.

קלרה פלדמן: הגירעון מצטבר משנה לשנה.

סופה לנדבר: מאיזו שנה?

קלרה פלדמן: אנחנו נמצאים במעגל הזה כבר חמש-שש שנים.

משה גפני: חברת הכנסת לנדבר שאלה, האם היתה החרפה בחודשים האחרונים?

קלרה פלדמן: בשנה האחרונה יש החרפה משמעותית מאוד.

דורית אלדר: תאפשר לי לענות.

דוד טל: אם את מאוד רוצה, אז אאפשר לך.

דוד טל: ראש עיריית ערד יאפשר לך.

דורית אלדר: בעיית הרווחה היתה קיימת מזמן, אבל מה שקורה כרגע זו קריסה טוטלית של שירותי הרווחה במדינת ישראל.

דורית אלדר: אני קוראת לזה "התמוטטות".

דורית אלדר: אני אתן לכם דוגמה קטנה מהעיר תל-אביב - יפו.

דורית אלדר: מתוך 470 משרות, ממומנות על-ידי משרד העבודה והרווחה 250 משרות, גם זה לא מלא, כ70%-.

דורית אלדר: התקציב השוטף, גם הוא ממומן ב50%- על-ידי המשרד.

דורית אלדר: ראשי הרשויות לוקחים אחריות, ראש העיר לוקח אחריות, אבל אנחנו שואלים: עד מתי?

דורית אלדר: האחריות לטיפול באוכלוסייה הנזקקת היא של משרד העבודה והרווחה, ואנחנו, העובדים הסוציאליים, משרתים את משרד העבודה והרווחה נאמנה.

דורית אלדר: על שולחנו של העובד הסוציאלי בממוצע 400 תיקים של קשישים, 150 תיקים של משפחות, אני לא מדברת על יציאה לשטח, אני מדברת על מקרים של סכנה וסיכון.

דורית אלדר: ואנחנו יודעים מה קורה היום במדינת ישראל: אפידמיה של אלימות, נרצחים ילדים, נשרפים ילדים, ואז שואלים איפה העובד הסוציאלי.

דורית אלדר: שימו לב, בכל המקרים שהיו בעת האחרונה, שאלו איפה היה העובד הסוציאלי.

דורית אלדר: אני קוראת לאנשים סביב לשולחן הזה ולשר העבודה והרווחה ולמנכ"ל המשרד: תעשו משהו לפני שהאסון יהיה בלתי ניתן לתיקון.

דורית אלדר: תודה.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: אני רוצה להתייחס למה שאמרה קלרה פלדמן, ואני רוצה להעביר את השאלה לשר או למנכ"ל.

דוד טל: אנחנו כאן בכנסת מחוקקים חוקים סוציאליים כאלה ואחרים, ובדרך כלל חוקים סוציאליים עולים כסף.

דוד טל: השאלה אם המשרד עומד בנושא הזה על כל החוקים שמעבירים כאן בכנסת, ואני מברך את הכנסת שמעבירה חוקים סוציאליים.

דוד טל: האם משרד העבודה והרווחה דואג או מקבל את הכסף שצריך למימון החוקים הללו?

דוד טל: מר טביב, בבקשה.

בצלאל טביב: אני לא רוצה לחזור על דברי קודמי, אבל לשאלה שלך אני יכול לומר, שמשרד העבודה והרווחה לא עומד ולא יכול לעמוד בכך.

בצלאל טביב: לנו יש רשימה של ילדים שכבר קיבלו את כל האישורים הנדרשים, עברו את הדרישות בחוק הנוער, ואנחנו לא מסוגלים לתת לילד את המוסד המתאים.

בצלאל טביב: אני לא רוצה להעליל על משרד העבודה והרווחה - - -

דוד טל: השר מאשר, ואומר שאתה אפילו צודק.

בצלאל טביב: ציבור המחוקקים נמצא פה.

בצלאל טביב: אם נושא הרווחה לא יהיה בעדיפות מרכזית בתקציב המדינה, ולא התייחסות רצינית לעניין הזה, אנחנו נהיה דומים לאותן מדינות הגרועות ביותר, כמו בעולם השלישי.

בצלאל טביב: המצב בלתי נסבל.

בצלאל טביב: אני בין הפטיש והסדן, והתחייבתי בתוכנית הבראה.

בצלאל טביב: הודעתי ללשכת הרווחה: אתם לא מוציאים שום אישורים חדשים.

בצלאל טביב: גם כך אנחנו כבר בסוף חודש יולי גמרנו את כל המכסות.

בצלאל טביב: אנחנו אובדי עצות.

יאיר פרץ: אתה עובר על החוק, אדוני, על צווי בית המשפט.

בצלאל טביב: מה אני יכול לעשות?

בצלאל טביב: לאחרונה הטילו עלינו גזרה חדשה.

בצלאל טביב: יש עובדי שכונות, וזה חיסכון בהוצאות.

בצלאל טביב: במקום לקלוט עובדים סוציאליים נוספים, יש עובדי שכונות, והם צריכים לעבוד מול האזרחים בבתים ולבדוק כל מה שצריך להיות בבתים - גם את זה קיצצו עכשיו.

בצלאל טביב: יש החלטה במרכז השלטון המקומי לסגור את לשכות הרווחה, אם לא נקבל משהו שיעודד אותנו בעניין הזה.

בצלאל טביב: נכון שלמועדוניות קיבלנו עכשיו איזה תיקון.

בצלאל טביב: משרד העבודה והרווחה הוציא תיקון, אבל זה לא מכסה.

צבי צילקר: זה מכסה שליש.

בצלאל טביב: אפילו לא שליש.

אסתר עמר: זה מכסה 10% מהגירעון באותו סעיף ספציפי.

בצלאל טביב: אנחנו מטפלים בשיקום נכים בקהילה, תוכניות לילד חריג, נכים עולים בקהילה, מפעלי שיקום לעיוורים, שירותים תומכים למפגר, משפחות במצוקה בקהילה.

דוד טל: איך יש תקציב?

בצלאל טביב: אין, נגמר.

דוד טל: נאפשר לאדוני המנכ"ל לדבר.

דוד טל: דברים חמורים נאמרו כאן.

אסתר עמר: אני יכולה לומר משפט אחד?

דוד טל: בהחלט.

אסתר עמר: אני מנהלת אגף הרווחה בעיריית באר-שבע.

אסתר עמר: אני יכולה היום לחזור הביתה, ולחזור אולי ב1- בינואר שנת 2000, אם אני אקבל את התקציב.

אסתר עמר: היום, אין לי אפשרות לתת שירותים לקהילה בעיר באר-שבע.

אסתר עמר: אני מוצאת את עצמי מגיעה כל יום לעבודה, ועונה באותו תקליט שחוק, שנגמר התקציב, נגמרו המכסות, נגמר התקציב, נגמרו המכסות.

דוד טל: הדברים ברורים.

דוד טל: תודה.

יגאל בן-שלום: שמענו כאן דברים שלנו כמשרד, גם לשר העבודה והרווחה וגם לי, מוכרים.

יגאל בן-שלום: אני רוצה להתייחס למספר נקודות עיקריות, שאני חושב שיהיו מוסכמות על כולם.

יגאל בן-שלום: בשלוש השנים האחרונות, בנושאים מסוימים, דווקא נוסף תקציב למשרד העבודה והרווחה וגם לרשויות המקומיות, וגם היתה התקדמות עצומה מבחינת הכנסת תשתיות לנושאי רווחה.

יגאל בן-שלום: אז מה הצעקה?

יגאל בן-שלום: למרות שיש שיפור עצום בתשתיות רווחה, בעיות שקודם היו מתחת לפני השטח עלו, פיתחנו תוכניות, ופתאום התברר שהאוכלוסייה באמת באה, נזקקת ותובעת את זכויותיה.

יגאל בן-שלום: זה דבר טוב שקרה, כי קודם הבעיות היו מתחת לפני השטח.

יגאל בן-שלום: ברגע שהכינונו, יחד עם השלטון המקומי, תוכניות חדשות, באו ואמרו: אנחנו רוצים ליהנות מהתוכניות האלה.

יגאל בן-שלום: זה הדבר הראשון שקרה.

יגאל בן-שלום: הדבר השני שקורה.

יגאל בן-שלום: באופן סיסטמתי, אכן, בשיטת התקצוב של שירותי רווחה במדינת ישראל, בניגוד לשיטת התקצוב של שירותי החינוך ושירותי הבריאות, אין תקציב בסיסי שמעוגן בגודל האוכלוסייה או בגודל אוכלוסייה משורתת.

יגאל בן-שלום: זה לא קיים.

תמר גוז'נסקי: אין סל שירותים מחייב.

יעקב ליצמן: במי זה תלוי?

יגאל בן-שלום: זה תלוי בהחלטת ממשלה.

יגאל בן-שלום: אדוני יושב-ראש הוועדה, אם ילד הולך לכיתה א', לא יעלה על הדעת שלא יהיה לו תקציב לכסא, שולחן ועפרון.

יגאל בן-שלום: אם ילד עובר ועדת החלטה של שירותי הרווחה המקומיים, לפי כל הקריטריונים והכלים שהמשרד קבע, עדיין לא ברור, למרות שיש מוסדות ויש פנימיות ויש שיפור עצום בשירותים הקהילתיים, היתה התפתחות עצומה בשנים האחרונות, שתהיה לו השמה, למרות שהוא זכאי לזה.

יגאל בן-שלום: זה שורש הרע.

יגאל בן-שלום: הדבר הראשון שצריך לצאת מפה זו החלטת ממשלה ללכת לסל שירותים בשירותי רווחה.

יגאל בן-שלום: הדבר השני - אין כרגע שום קריטריון לתיקנון כוח-אדם ברשויות המקומיות, על-פי צרכים.

תמר גוז'נסקי: היתה פעם איזו ועדה.

יגאל בן-שלום: עדיין יש ועדה פנימית, וביקשנו חברה חיצונית.

יגאל בן-שלום: החברה החיצונית כרגע בודקת את התחלקות והתפלגות כוח-האדם ברשויות המקומיות, כדי לעשות את זה צודק יותר.

יגאל בן-שלום: אבל אין לנו מנדט להחליט על יותר עובדים.

יגאל בן-שלום: אנחנו רוצים לעשות חלוקה צודקת יותר ברשויות.

יגאל בן-שלום: כרגע אין לנו מנדט, אם יש גידול באוכלוסייה או גידול באוכלוסייה המשרתת, שיהיה גידול בכוח-אדם.

יגאל בן-שלום: כלומר, כוח-האדם ברשויות המקומיות לא גדל בעשר השנים האחרונות בכלל.

יגאל בן-שלום: הכנסת מחוקקת חוקים - וזה לשאלתך, אדוני היושב-ראש - חלק מהחוקים מגובים בתוספת כוח-אדם, וחלק - לא.

יגאל בן-שלום: זאת אומרת, למרות שיש החלטת ממשלה, שהכנסת לא תחוקק חוקים, אם אין גיבוי תקציבי, יש לנו מערכת של חוקים בשנים האחרונות, שאין להם גיבוי תקציבי בכוח-אדם, ואנחנו מטילים את זה על הרשויות.

יגאל בן-שלום: אלה הבעיות הבסיסיות.

יגאל בן-שלום: סיכום הנקודה הבסיסית - סל שירותים ותיקנון כוח-אדם בהתאם לצרכים.

יגאל בן-שלום: אלה דברים שעלו פה, בצדק.

דוד טל: למה אתה זורק את זה לפִתחו של מר צילקר או ראשי הרשויות - - -?

יגאל בן-שלום: סליחה, לא זרקתי.

דוד טל: אתה אומר שהרשויות מבצעות את זה.

דוד טל: במידה שגדלה החקיקה הסוציאלית, צריך להעביר את זה לאוצר, לממשלה.

יגאל בן-שלום: בוודאי.

יגאל בן-שלום: עכשיו אני אגיע לאוצר ולממשלה.

יגאל בן-שלום: עם זאת, יש נקודה מרכזית אחת של הממשלה והאוצר.

יגאל בן-שלום: יש בעיה של חוסר תיאום בשלטון המרכזי בין משרד הפנים, משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד העבודה והרווחה.

יגאל בן-שלום: לדוגמה, מנכ"ל משרד הפנים בא לרשות מקומית כמו קריית-מלאכי ואומר: אדוני, אותי לא מעניין, אתה תעשה איזון ותקצץ את הגירעון שלך.

יגאל בן-שלום: מצדי, תפטר עובדים.

יגאל בן-שלום: בא ראש עיריית קריית-מלאכי ואומר למנכ"ל משרד הפנים: בסדר, אני אפטר עובדים סוציאליים, אבל המשמעות היא שאני פוגע בשירותי הרווחה.

יגאל בן-שלום: אומר מנכ"ל משרד הפנים: לא מעניין אותי, אותי מעניין שלא תהיה בגירעון.

יגאל בן-שלום: אני טוען שיותר תיאום בנושא התקציבי על-ידי משרדי הפנים, החינוך, הבריאות והעבודה והרווחה ייתן פתרונות.

יגאל בן-שלום: אני אביא דוגמה קטנה נוספת.

יגאל בן-שלום: נושא המועדוניות הוא נושא מרכזי, אבל הוא גם משרת אותם ילדים שלכאורה צריכים להיות משורתים גם ביום לימודים ארוך.

יגאל בן-שלום: למשרד החינוך יש 350 מיליון שקל תקציב ליום לימודים ארוך, ואני אומר באחריות מלאה: זה לא מנוצל היטב לאותם ילדים שצריכים להיות במועדוניות.

יגאל בן-שלום: אנחנו, על-ידי איגום משאבים, יכולים לנצל את זה טוב יותר ובצורה מוצלחת יותר במועדוניות ותכנון משותף.

יגאל בן-שלום: אני לא מגלגל את הדברים לפִתחה של הרשות.

יגאל בן-שלום: קודם כול, הם צודקים והמצוקה קיימת, עם זאת, היא לא קיימת לכל אורך המפה.

יגאל בן-שלום: יש תוכניות חדשות.

יגאל בן-שלום: ערכנו תוכניות חדשות לחולי נפש בקהילה, לאוטיסטים, ולנושאים מרכזיים.

יגאל בן-שלום: בנושא שלישיות ורביעיות שר העבודה והרווחה נתן הנחיה שזה עובר לביטוח לאומי, יוצא מן הכלל, סיכמנו עם המוסד לביטוח לאומי שזה עובר אליו.

תמר גוז'נסקי: עם האוצר.

יגאל בן-שלום: סיכמנו גם עם האוצר, שזה עובר למוסד לביטוח לאומי.

תמר גוז'נסקי: הוועדה הזאת אישרה את ההסכם.

יגאל בן-שלום: כרגע לא הצלחנו לסכם את זה סופית, לכן החזרנו את זה לרשויות המקומיות לביצוע.

יגאל בן-שלום: הן אומרות: למרות שנתתם לנו כסף, אנחנו לא מוכנים לבצע.

יגאל בן-שלום: אתם צריכים להוסיף 25%.

יגאל בן-שלום: כלומר, בגלל המצוקה הכוללת נפגעים גם פרוייקטים אמיתיים.

דוד טל: מי שנכווה ברותחין נזהר בצוננין.

איסר באומל: יש גם נתק בינינו לבין משרד העבודה והרווחה.

דוד טל: תנו לו לדבר, אל תפריעו לו.

תמר גוז'נסקי: מה קרה השנה שהמצב כל כך החריף?

אליהו ישי: אני אסביר.

יגאל בן-שלום: הגענו למצב קשה מאוד, שאפילו שרוצים להעביר תוכניות לשלטון המקומי, שבשלהם קיבלנו תקציבים, הם לא מסוגלים לבצע, כי הם חוששים מהעתיד.

יגאל בן-שלום: תקציב לעולים חדשים - קודם כול, יש ויסות בין רשויות, יש מקומות שמחסלים ריכוזים של עולים, מחסלים ריכוזים של מרכזי קליטה, והתקציב של אותם עובדים עובר למקום אחר--

דוד הרטום: לא עבר שום דבר.

תמר גוז'נסקי: אחרי חמש שנים הם לא עולים.

יגאל בן-שלום: --אלה מהלכים שנעשים באמצע השנה.

יגאל בן-שלום: דבר שני - לגבי עולים חדשים, יש תופעות שצריך לפתור.

יגאל בן-שלום: עולים חדשים, כל עוד הם מוגדרים כעולים חדשים, אז יש תקציב של 40 משרות לטיפול.

יגאל בן-שלום: אחרי שהם כבר לא עולים חדשים הם הופכים להיות תושבים ואזרחים, והתקציב לא גדל מפני שהם הפכו להיות אזרחים רגילים, כנגד זה שהתקציב לא גדל לעומת גידול באוכלוסייה.

יגאל בן-שלום: זו בעיה מרכזית ועקרונית.

בצלאל טביב: והבעיות שלהם יותר חמורות.

יגאל בן-שלום: מעונות יום - בשנה שעברה הצלחנו להגדיל את המכסה של הרווחה ב2,000- מכסות, זה עלה מ12,000- ל14,000-.

יגאל בן-שלום: זה היה הישג בלתי רגיל של המשרד, וזה הוקצב לרשויות המקומיות.

תמר גוז'נסקי: איזו הצגה.

תמר גוז'נסקי: תעזוב את זה, בחייך.

תמר גוז'נסקי: אל תיכנס לדבר הזה.

תמר גוז'נסקי: קודם לקחתם, אחר כך החזרתם, זה כמו הסיפור עם העז.

קריאות: - - -

דוד טל: סליחה, רבותי.

דוד טל: אדוני המנכ"ל, אם אתה יכול, תתמקד יותר בפתרונות כנגד מה שהציגו.

דוד טל: אני אודה לך מאוד.

יגאל בן-שלום: לאור כל הבעיות הללו, שאנחנו מודעים להן, אנחנו יושבים באופן שוטף עם הרשויות המקומיות, ומשתדלים לפתור כמה שאפשר.

יגאל בן-שלום: ישבנו, ועוד לא סיימנו עם האוצר.

יגאל בן-שלום: עם האוצר הגענו לכמה הבנות, וצריך להגיע להבנות נוספות.

יגאל בן-שלום: דבר ראשון - אם יהיה הקיצוץ של 72 מיליון שקל, אני כבר מודיע: אין שום סיכוי שנוכל לתפקד בשנת 2000.

טלב אלסאנע: זו צעקה לפני הקיצוץ.

טלב אלסאנע: מה יהיה אחרי הקיצוץ?

תמר גוז'נסקי: מה עם 300 המיליון?

יגאל בן-שלום: לגבי 300 המיליון.

יגאל בן-שלום: ראשית, אני מערער על המספר 300 מיליון.

יגאל בן-שלום: אני חושב שהגירעון הכולל של הרשויות המקומיות, בהתחשבנות עם המשרד, נע בין 100 מיליון ל150- מיליון שקל.

יגאל בן-שלום: להערכתי, יש לנו גירעון של כ150- מיליון בתקצוב הרשויות המקומיות, יש לי את המספרים.

יגאל בן-שלום: משרד העבודה והרווחה הגיש למשרד האוצר פתרון של כל הבעיות הללו ובעיות נוספות בהיקף של 300 מיליון שקל.

יגאל בן-שלום: הפתרון הוא שמשרד האוצר יקצה את התקציב הזה, ונוכל לפתור את כל הבעיות.

יגאל בן-שלום: זה הפתרון היחיד.

דוד טל: תודה.

דוד טל: לפני שאני מאפשר לשר לדבר, אולי נציגת משרד האוצר תאיר עינינו בנושא הזה.

מירב שביב: אני אנסה להתייחס למרבית הנקודות שעלו פה, ואולי אתן קצת נתונים.

מירב שביב: בשנים האחרונות, תקציב הרווחה של משרד העבודה והרווחה גדל בלמעלה מ20%- ריאלית.

תמר גוז'נסקי: מה זה "שנים אחרונות"?

מירב שביב: בשלוש השנים האחרונות.

מירב שביב: תקציב הרווחה גדל בלמעלה מ20%- בעוד תקציבי יתר המשרדים הופחתו בעקבות החלטות ממשלה, או שינויי סדר עדיפות.

סופה לנדבר: בכמה גדל מספר המטופלים?

קריאה: האוצר לא יודע.

מירב שביב: הנתון שלי מבוסס על מסמך שהוכן במשרד האוצר.

מירב שביב: המסמך הזה לקח בחשבון את כל התוספות שניתנו בשנים האחרונות.

מירב שביב: אלה מספרים מדויקים ומבוססים.

מירב שביב: אפשר לפרט יותר.

דוד טל: אם הצרכים עלו ב80%-, והתקציב עלה ריאלית רק ב20%-?

מירב שביב: הצרכים תמיד עולים, אבל אני לא האדם שיכול להגיד לך בכמה הצרכים עלו.

דוד טל: את אמונה על עליונות שלטון החוק, ומשרד האוצר ודאי רוצה לקיים את החוק, והפרלמנט הזה חוקק כמה חוקים, ואתם צריכים לתרגם את זה וליישם את זה.

דוד טל: וזה לא מה שקורה.

מירב שביב: שוב, אני רוצה לפרט.

מירב שביב: התקציבים שנוספים למשרד העבודה והרווחה מידי שנה הם קודם כול לקליטת עלייה, בגין גידול טבעי; יש תוספות של מכסות, כמו מכסות למפגרים, מכסות לנכים, תוספת של עובדים סוציאליים, תוספת של קציני מבחן, תוספות משמעותיות.

מירב שביב: משרד העבודה והרווחה, כאשר הוא בא ומתדיין אתנו על מהות התוספות, הוא קובע את סדר העדיפויות, איזה תוספות נדרשות ואיזה תוספות נדרשות פחות, על מה צריך לשים את הדגש.

מירב שביב: בשנים האחרונות משרד העבודה והרווחה קיבל תוספות משמעותיות לנושא ילדים בסיכון.

מירב שביב: מדובר בעשרות מיליוני שקלים שמשרד העבודה והרווחה הוסיף לתקציבו.

מירב שביב: מה קרה שפתאום יש מחסור דווקא באותם נושאים שקשורים לילדים בסיכון ולאלימות?

מירב שביב: בחלק מהמקרים משרד העבודה והרווחה פתר נושאים קיימים ונתן מענה לנושאים שבאמת דרשו מענה, בחלק מהמקרים, ואני לא רוצה לציין באיזה מקרים.

מירב שביב: משרד העבודה והרווחה, במקום לתת מענה לתוכניות לצרכים קיימים התחיל בתוכניות חדשות ופתח נושאים חדשים, כל מיני תוכניות שהרשויות המקומיות אולי גם היו שותפות להן, ולא נתן מענה, למשל, למעונות יום, למועדוניות - לדברים שאנחנו יודעים שדרושים כרגע, שהם מקרים של אס.

מירב שביב: או.

מירב שביב: אס, ואי-אפשר להתעלם מהם.

מירב שביב: זו בעיה של סדר עדיפויות של משרד העבודה והרווחה.

מירב שביב: אני לא רוצה להמשיך ולציין את הנושאים, כי חלקם עלו פה.

מירב שביב: יש ועדת תיאום, והזכיר אותה יגאל בן-שלום, בין משרד העבודה והרווחה לרשויות המקומיות.

מירב שביב: הוועדה הזאת אמורה לפעול בצורה הטובה ביותר, ואם היא לא פועלת בתיאום הנדרש היא צריכה לעבוד ביתר תיאום.

מירב שביב: בחלק מהמקרים משרד העבודה והרווחה מממן היום במאה אחוז את השירותים.

מירב שביב: נושא האוטיסטים, למשל, נושא קהילות טיפוליות, הרשויות המקומיות כבר לא מממנות.

מירב שביב: משרד העבודה והרווחה מממן את הנושאים האלה במאה אחוז, ולכן סדרי העדיפויות שלו בתקציב הקיים מושפעות מכך.

מירב שביב: הוא צריך עכשיו להקצות יותר תקציבים לנושאים החדשים.

מירב שביב: הרשויות המקומיות, אם יש נושאים חדשים - - -

דוד טל: הם לא מקבלים.

מירב שביב: משרד העבודה מממן במאה אחוז.

מירב שביב: השנה כבר מוקדמות תוספות.

מירב שביב: ישבנו יחד עם משרד העבודה והרווחה והגענו לסיכום בכמה נושאים קריטיים.

מירב שביב: 150 מכסות למעונות יום למפגרים, 160 מכסות למוסדות, 225 משרות למע"סים - מרכזי תעסוקה למפגרים - - -

דוד טל: כמה ילדים עדיין אין להם פתרון במעונות?

מירב שביב: המספרים שאנחנו מגיעים אליהם הם פחות או יותר מהצרכים בשטח.

מירב שביב: משרד העבודה והרווחה בא אלינו עם מספר מכסות שהוא חושב שדרושות כרגע.

מירב שביב: למשל, במע"סים הבעיה היתה חלוקת התקציב - - -

שמעון קצנלסון: אצלנו חסרים 200.

דורית אלדר: אם בתל-אביב יש 1,600 ילדים בסיכון וסכנה, אז על מה מדברים פה?

מירב שביב: משרד העבודה והרווחה מציג בפנינו את הצרכים.

מירב שביב: הסכמנו להקדים השנה מספר נושאים, ובכלל זה נושא של מועדוניות שנפתח, אמרתי מע"סים שונים.

מירב שביב: לנושא אלימות, ניתנה תוספת תקציב השנה למשרד העבודה.

דוד טל: מירב שביב, אני אתן לך להמשיך בקטע הזה, אבל אני רוצה לבקש שהשר יתייחס למה שאמרת כרגע, ואני רוצה שהוא יתייחס גם לתוכניות חדשות.

דוד טל: האם לא כדאי לשמר את הקיים מלפתוח תוכניות חדשות.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני באמת שמח על הזימון הזה לפה היום.

אליהו ישי: אני רוצה גם להתייחס לדברים שנאמרו מצד האוצר, אבל בראשית דברי אני רוצה להסביר כיצד בעצם אנחנו עוברים את המשחק משנה לשנה, אפשר גם לומר: מקדנציה לקדנציה.

אליהו ישי: בכל קדנציה, בראשיתה, בא ראש הממשלה ושר האוצר ומציגים קטסטרופה במדינה וממליצים בפני כל חברי הממשלה לקצץ.

אליהו ישי: אתם כולכם פה ערים ועדים לדיונים שמתקיימים בממשלה - זה מועבר בתקשורת - לאחר מכן זה מגיע לכנסת.

אליהו ישי: המאבק הוא פשוט מאוד.

אליהו ישי: מקצצים מה שמקצצים כל שנה, אומרים "שנה הבאה יהיה יותר טוב", זה סיפורים.

אליהו ישי: שנה לאחר מכן המצב מחמיר, ולכנסת זה מגיע, כפי שזה מגיע.

אליהו ישי: ברוך השם, עד היום זה לא עבר.

אליהו ישי: הייתי שמח שחברים מסיעות שונות בכנסת, על תקציב כזה, כולם, פה אחד, יקבלו פה היום החלטה להתנגד לתקציב כזה.

אליהו ישי: אני מודיע לכם שאם תקציב כזה לא יעבור בכנסת, אנחנו בעצם נותנים פתרון לכל אותם ראשי רשויות שצועקים פה דברים קשים שיוצאים מן הלב.

מוחמד כנעאן: למה הסכמת לזה בממשלה?

אליהו ישי: התנגדתי בממשלה.

אליהו ישי: אני מסכים עם מה שאומרת מירב שביב מהאוצר, שהתקציבים למשרד העבודה והרווחה גדלו ריאלית ב20%- ומשהו, גדלו בלמעלה מ300- מיליון שקל.

אליהו ישי: הממשלה הקודמת קיצצה בכל משרדי הממשלה, ובמשרד העבודה והרווחה הצלחנו, ברוך השם, לא רק שלא קיצצו, אלא הוסיפו.

אליהו ישי: לגבי תוכניות חדשות.

אליהו ישי: התוכניות החדשות התמקדו אך ורק בפרוייקט ילדים בסיכון.

אליהו ישי: משחק הגומי הזה הוא קטסטרופה.

אליהו ישי: משרד הפנים על-פי דרישה של משרד האוצר, דורש מראשי רשויות תוכנית הבראה - ואמר את זה ראש עיריית קריית-מלאכי, והזכיר את זה בצורה זו או אחרת ראש עיריית אשדוד - כשבאים לראש עיר ואומרים לו: תשמע, אדוני, תנהל נכון את העניינים ותתחיל לקצץ, ומחתימים אותו על תוכנית הבראה, כי אם הוא לא יחתום על תוכנית הבראה, הוא לא יקבל כסף.

אליהו ישי: זו מיטת סדום, והוא חותם ונאלץ לקצץ, ואז למי הוא מגיע?

אליהו ישי: הרי האמא של כולנו פה זה משרד האוצר.

אליהו ישי: אותו ראש רשות מסכן, שאומרים לו לקצץ, שהוא גם מואשם לא פעם שהוא לא מנהל נכון את העירייה, בא למשרד העבודה והרווחה, ובמשרד העבודה והרווחה לא רק שלא היה קיצוץ, להיפך, היו תוספות.

אליהו ישי: באים למשרד העבודה והרווחה, משרד העבודה אומר: אני לא מקצץ לך, אבל מה אתה רוצה תוספת?

אליהו ישי: אם אתה רוצה תוספת, צריך ללכת לאוצר להביא תוספת.

אליהו ישי: זה המשחק.

אליהו ישי: אני שומע את הזעקה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, ובצדק היא שואלת למה הזעקה היום.

אליהו ישי: מה קרה עכשיו?

אליהו ישי: הממשלה הקודמת בסיום דרכה קיבלה החלטה על כל מיני פרוייקטים - תקציב ירושלים - 500 מיליון שקל - היה קיצוץ בכל המשרדים.

אליהו ישי: הקיצוץ הזה שבא לקראת סוף השנה פגע פגיעה קשה בכל הרשויות ברחבי הארץ בשירותי הרווחה.

אליהו ישי: עד היום לא היה קיצוץ, להיפך, היו תוספות.

אליהו ישי: הזעקה שנשמעת פה, אדוני היושב-ראש, היא נכונה, היא צודקת, וראשי הרשויות ומנהלי שירותי הרווחה ברחבי הארץ נמצאים במצוקה אמיתית וקשה.

אליהו ישי: זה לא סוד שהתקבלה, לצערי, החלטה בממשלה, על קיצוצים.

אליהו ישי: אני מקווה שהכנסת לא תאשר את התקציב הזה, אנחנו ודאי לא נצביע בעד התקציב הזה.

אליהו ישי: אם הכנסת לא תאשר את התקציב הזה נוכל להציל את המצב.

אליהו ישי: אחרת, כל מערכות הרווחה במדינת ישראל לקראת קריסה, וקריסה טוטלית.

אליהו ישי: ראשי הרשויות, חברי הכנסת שיושבים פה, אני רוצה לומר בעיקר לכם, לנבחרי הציבור, משום שאין לי טענות, לא לפקידים ולא למנהלי רווחה, הם עושים את עבודתם: הקיצוץ שנעשה בסיום תקופתה של הממשלה הקודמת, והקיצוץ המוצע בממשלה הנוכחית, דבר שלא היה, גם הממשלה הקודמת לא העיזה בתחילת דרכה לפגוע בשכבות החלשות, בפרט בכל הקשור למשרד העבודה והרווחה, להיפך, שם היתה תוספת, וצודקת מירב שביב.

אליהו ישי: אבל כל מה שקשור לקיצוץ בסיום הקדנציה של הממשלה הקודמת, וחמור מזה, הקיצוץ שדורש משרד האוצר, והממשלה אישרה, קיצוץ התקציב ממשרד העבודה והרווחה, אין שום ספק שזה יביא לקריסת כל המערכות.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, איך נסיים את השנה הזאת?

אליהו ישי: אני ממליץ שיושב-ראש השלטון המקומי, שאיננו פה, יקיים דיון דחוף עם שר האוצר.

דוד טל: אני מתכוון לקיים דיון עם שר האוצר ועם ראשי השלטון המקומי בנושא הספציפי הזה.

אליהו ישי: אני רוצה להציע שני דברים: מה שאדוני היושב-ראש מציע לגבי דיון אצלו זה דבר מבורך ונכון.

אליהו ישי: אני מציע, אדוני היושב-ראש, דבר נוסף.

אליהו ישי: שיתקיים דיון חירום אצל ראש הממשלה בנוכחות שר האוצר ונציגי השלטון המקומי.

אליהו ישי: אחרת לא יהיה מנוס, ואני מסכים עם נציגי הרשויות, מלהשבית את כל המערכות.

אליהו ישי: המצב בלתי נסבל.

אליהו ישי: בצדק נאמר, אי-אפשר לעבוד במצב הזה.

אליהו ישי: התנגדנו לתקציב, ואני מקווה שתקציב כזה לא יעבור בכנסת.

אליהו ישי: אני מקווה שחברי חברי הכנסת, שיושבים פה סביב לשולחן, לא ייתנו יד לתקציב כזה.

אליהו ישי: אם יצטרפו אלינו מסיעות אחרות נגד התקציב, תקציב כזה לא יעבור, וזו יכולה להיות בשורה טובה.

אליהו ישי: אנחנו נמצאים בתחילת הדרך של מאבק צודק, נכון, אמיתי, שזועק לשמים.

אליהו ישי: עם כל הכבוד לתוספות, ואני שמח ומאושר שלמשרד העבודה והרווחה לא קיצצו, אלא הוסיפו כסף, אני מודה לקדוש ברוך הוא, זו אשמה שלי, אבל צריך לזכור היטב, והעיר פה אחד מן החברים, צריך לראות כמה הוסיפו מול הצרכים האמיתיים שיש.

אליהו ישי: הבעיות הן קשות.

אליהו ישי: יש אלימות במשפחה, יש הרבה דברים שבעבר היו מופנים פנימה, לא היו בולטים, היום הכול יוצא החוצה, וטוב שזה יוצא החוצה, היום יש פתיחות, ובסיוע של כלי התקשורת.

אליהו ישי: אותם אנשים שלא התלוננו בעבר, אולי אחוזים בודדים מאוד התלוננו, היום אחוזים גדולים מאוד מתלוננים, דבר שלא היה בעבר, זה מצריך תוספת כוח אדם.

אליהו ישי: צודקת פרקליטת המדינה שיש חוסר משווע בכוח-אדם, גם של עובדים סוציאליים.

אליהו ישי: נכון, אני מודה לאוצר ולסיוע של פרקליטת המדינה שבאחד הדיונים הוסיפו קציני מבחן, אבל, רבותי, אדוני היושב-ראש, זה עדיין לא מספיק מול כל מה שקורה.

אליהו ישי: אני לא רוצה להישמע פופוליסטי, אבל אלה טענות כל כך צודקות ונכונות.

אליהו ישי: אני ארתם למאבק הזה, כפי שעשיתי בממשלה, ואני אמשיך לפעול לקראת הדיונים בכנסת.

אליהו ישי: אין לי שום ספק, שראש ממשלה אולי חושב שדבר כזה יעבור בכנסת.

אליהו ישי: זה לא יעבור בכנסת, אני ודאי לא אתמוך בזה בכנסת.

אליהו ישי: אם יש מצב של רוב בלעדינו, אני רק יכול להצטער על כך, אני מאמין שאין, אני מאמין שחברים נוספים מהסיעות יצטרפו אלינו להתנגדות במידה שתקציב כזה יעבור בכנסת.

תמר גוז'נסקי: מה נעשה השנה?

אליהו ישי: המאבק צריך להיום גם השנה.

דוד טל: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, בבקשה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, אחרי הדברים שאמרת כביכול אין מה להוסיף, אבל אני רוצה להתחיל עם סיפור ישן ששמעתי בתחילת עבודתי בכנסת.

תמר גוז'נסקי: סיפרו לי ששלחו עובדת לנערות במצוקה בעכו, ועיריית עכו אמרה לא צריך אותה בעכו, כי אין נערות במצוקה בעכו.

תמר גוז'נסקי: אחרי ששלחו את העובדת התגלו כל כך הרבה נערות במצוקה, שכמובן העובדת האחת, המסכנה הזאת, לא היתה יכולה לטפל בהם.

תמר גוז'נסקי: זה הסיפור האמיתי של שירותים חברתיים.

תמר גוז'נסקי: שירותים חברתיים זה לא מה שמשרד האוצר רגיל במקומות אחרים.

תמר גוז'נסקי: במשרד האוצר חושבים על השקעה, על יעילות, על תוצרת וכו'.

תמר גוז'נסקי: צרכים חברתיים זה משהו דינמי, זה משהו משתנה.

תמר גוז'נסקי: הוא משתנה, קודם כול, כי המצב הכלכלי משתנה.

תמר גוז'נסקי: למשל, בתקופה של אבטלה גדולה, הצרכים משתנים גם אם הוסיפו משהו לתקציב, אבל החברה השתנתה.

תמר גוז'נסקי: דבר שני - הרכב דמוגרפי ועולים, לא עולים וכו'.

תמר גוז'נסקי: דבר שלישי - משקל הילדים במקום כזה או במקום אחר, זה משנה את כל התמונה.

תמר גוז'נסקי: דבר רביעי - כל מיני נורמות של אלימות ונורמות אחרות, שהם היום אסון לאומי.

תמר גוז'נסקי: כל הדברים האלה משתנים לא בדיוק לפי גידול האוכלוסייה.

תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, יש צרכים חברתיים שמשתנים.

תמר גוז'נסקי: תפקידו של משרד העבודה והרווחה, תפקידו של משרד האוצר, תפקידה של הממשלה, לתת תשובות לנושאים האלה.

תמר גוז'נסקי: אדוני השר, אנחנו לא יכולים אלא לדרוש קביעת נורמות ברורות מאוד של זכאות לשירותים.

תמר גוז'נסקי: למשל, הנורמות של הביטוח הלאומי ברמה האישית ידועות.

תמר גוז'נסקי: מספיק, לא מספיק, זה ויכוח אחר.

תמר גוז'נסקי: בנורמות הכלליות-החברתיות לא נקבע שום דבר.

תמר גוז'נסקי: אצלכם יש הבדלים גדולים מאוד בין עיריות גדולות, עשירות ומסודרות, שלא תראו אותם פה ליד השולחן הזה, לבין עיריות קטנות וחלשות, שההכנסות שלהן ממסים קטנות מאוד וכו'.

תמר גוז'נסקי: יש הבדל של יום ולילה.

תמר גוז'נסקי: בעירייה החלשה יש גם תושבים חלשים.

תמר גוז'נסקי: לכן, המתאם הזה גורם לכך שאי-אפשר בכלל לדבר על הגשת שירותים.

תמר גוז'נסקי: אי-אפשר להשוות את מספר הילדים בסיכון שנמצאים בעיר אחת לילדים בעיר אחרת.

תמר גוז'נסקי: למשל, התפלאתי לשמוע שבאשדוד יש רק 300 ילדים בסיכון.

קלרה פלדמן: 300 במועדוניות.

תמר גוז'נסקי: לפי גודל האוכלוסייה של אשדוד, אני אומרת לכם בלי לבדוק, יש לפחות 1,500 ילדים שהשירות הזה נחוץ להם.

דוד הרטום: אנחנו מתוקצבים על 100.

תמר גוז'נסקי: חשוב לבדוק את גודל האוכלוסייה, הרכבה, מספר המשפחות החד-הוריות וכו'.

תמר גוז'נסקי: אתה לא יכול לברוח מהדברים האלה.

תמר גוז'נסקי: לכן מוכרח להיות סל שירותים.

תמר גוז'נסקי: לכן מוכרח להיות עניין של זכאות לשירות, והזכאות לשירות, גברתי ממשרד האוצר, גברת שביב, הזכאות הזאת לא יכולה להיות רק עניין של הידברות בין שני המשרדים.

תמר גוז'נסקי: אם יש ילד בסיכון, ומגיע לו מקום במעון, מועדונית או משהו דומה, הוא לא יכול לחכות שאתם תדאגו ביניכם.

תמר גוז'נסקי: אם לא תטפלי בו, אחר כך את תקלטי אותו במעון לנוער עבריין או בבית סוהר.

תמר גוז'נסקי: לכן, בסופו של דבר, את לא חוסכת שום דבר למדינה.

תמר גוז'נסקי: ההוצאה הקטנטנה הזאת למועדונית היא מצילת חיים.

תמר גוז'נסקי: לכן, אם לא נגיע בקדנציה הזאת לסל שירותים לא נפתור שום בעיה.

דוד טל: נכניס את הנושא הזה לחלק מסיכום הוועדה.

דוד טל: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אם הייתי במקום ליאור קצב או צבי צילקר או בצלאל טביב, הייתי מאוד מודאג מהדברים של השר.

אילן גילאון: זה מזכיר לי סיפור על ילד שקם בבוקר ואמר לאמא שלו: אמא, אני שונא ללכת לבית הספר, כי אני שונא את המורים, אני שונא את התלמידים.

אילן גילאון: האמא אמרה לו: מותק, אתה צריך ללכת לבית הספר, אתה מנהל בית הספר.

אילן גילאון: אדוני השר, אתה צריך ללכת לבית הספר.

אליהו ישי: למה הסיעה שלך הצביעה בעד הקיצוץ בתקציב, אדוני?

אליהו ישי: אולי תפנה לשרים שלך.

סופה לנדבר: כבוד השר, למה אתה מעלה בעיות, תן לראש הממשלה ולשרים במרצ - - -

אילן גילאון: אתה שר לא מאתמול ולא משלשום.

אליהו ישי: כולם יצפו עכשיו בהצבעה שלו בכנסת, אם הוא הצביע בעד או נגד, זה המבחן.

דוד טל: אדוני השר, אני רוצה לאפשר לחבר הכנסת גילאון להמשיך בדבריו.

אילן גילאון: אני מדבר על בסיס הניסיון.

אילן גילאון: לפני חמישה חודשים הייתי סגנו של צבי צילקר, את הסיפורים האלה אני מכיר לא מהיום.

אילן גילאון: אתה אומר: בואו עכשיו, נתנגד לתקציב הזה.

אילן גילאון: הרי אתה שר העבודה והרווחה כבר שלוש שנים, והדברים מתרחשים כמה שנים.

אליהו ישי: זה לא נכון.

אילן גילאון: סלח לי, אתה תענה לי.

אילן גילאון: אל תפריע, אני חבר ועדה ואני מבקש לדבר.

אילן גילאון: יש לי אליך שתי טענות, ומחמאה אחת לתת ליושב-ראש על הוועדה הזאת.

אילן גילאון: היושב-ראש לוקח את הדברים הבעייתיים ביותר ומעלה אותם כאן על השולחן, וכל הכבוד לו.

אילן גילאון: הטענה הראשונה שלי אליך - אתה צריך להיות הלוחם הראשון של כל הנושאים האלה מול האוצר.

אילן גילאון: אני עכשיו יודע מי עושה את כל הבעיות של מדינת ישראל: מירב שביב.

אילן גילאון: את אשמה בכל מה שקרה.

אילן גילאון: הטענה הראשונה שלי שאתה לא מספיק בבית הספר, והנכים לא מרגישים אותך, וברשויות לא מרגישים אותך, ובשום מקום שצריך אותך לא מרגישים אותך.

אילן גילאון: אולי אין לך מספיק זמן.

אילן גילאון: יכול להיות שאתה עסוק בדברים אחרים, אז אולי אתה צריך לתת את התפקיד למישהו אחר, אדוני, אני לא יודע, זה סדר העדיפויות שלך.

אילן גילאון: הטענה השנייה שלי היא על החלוקה הפנימית, ועל זה רמזה מירב שביב, לגבי פרוייקטים חדשים שפתחו.

אילן גילאון: אני מחזיק כאן ביד רשימה.

אילן גילאון: מדובר ב70- מיליוני שקלים שמשרד העבודה והרווחה נכון להשנה מתקצב, תמיכה לאחזקה שוטפת של תלמידים בפנימיות לחינוך תורני.

אילן גילאון: אני לא אומר שלא צריך, אבל אם אדוני השר סובל מקיצוץ כזה, והוא לא יכול להתמודד עם הדברים, אולי לא צריך להתחיל מן הילדים במועדוניות באשדוד ובקריית-מלאכי, ששם הם מקבלים את המנה החמה הראשונה שלהם ביום, והאחרונה שיש להם.

אילן גילאון: אולי אדוני לא עושה מספיק את השיקול הכללי של רווחה במדינת ישראל.

אילן גילאון: אדוני שר העבודה ושר הרווחה, והאמת שאני לא רואה הרבה עבודה ואני גם לא חושב שיש הרבה רווחה.

אילן גילאון: אדוני המנכ"ל, את התרגילים של הכפלה בשניים וחלוקה אני כבר מכיר.

אילן גילאון: ולכן לו הייתי היום צבי צילקר, הייתי מאוד מודאג מזה שהשר שלי אומר לי: שם.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת מה השר שלי עונה לי.

אילן גילאון: אני מתייצב לצדך, אתה אמרת: בוא נראה איך תצביע.

אילן גילאון: אתה תראה איך אני אצביע.

אילן גילאון: אתה צריך להילחם, כמו שאמרתי לשר הבריאות, חברך, בנושא סל התרופות, שאין תרופה שאסור לה שלא להיות בתוך סל הבריאות, למעט תרופה לתאווה, ניתוח באף, יישור ישבן, הקטנת חזה - הכול צריך להיות בסל התרופות, כך צריך להיות סל הרווחה, ואני מבטיח לך להתייצב לימינך.

דוד טל: אז, אנחנו מגיעים למירב שביב, כי היא צריכה לממן.

אילן גילאון: לי אין בעיה עם מירב שביב.

אילן גילאון: אנחנו פה מתייחסים אליה כנציגת משרד האוצר.

דוד טל: גם לנו אין בעיה עם מירב שביב, אלא כנציגת האוצר.

אילן גילאון: הצעת לבייגה שוחט הצעה מעשית: גש לרחוב, שלח את הבן-בסט הזה ואת החבר'ה שלך, תגנבו מאנשים שרשראות, ארנקים, תתפסו נכים, תתפסו זקנות - תלכו לפי השיטה הזאת.

אילן גילאון: לי יש בעיה עם מירב שביב?

אילן גילאון: אי-אפשר כל הזמן שמשרד העבודה והרווחנה נהנה משני עולמות.

אילן גילאון: מצד אחד, יש לו מעסיק, משרד האוצר; ומצד שני יש העובדים, שאומרים: אנחנו מוותרים, אנחנו לא רוצים להיות העובדים שלכם יותר.

אילן גילאון: קחו את השירות, אנחנו נשלם לכם.

אילן גילאון: יש את העובדים ויש את המעסיק, ואנחנו בתווך.

אילן גילאון: כך זה לא יכול להיות.

אילן גילאון: אלה לא תשובות שאני כראש עיר הייתי שמח לקבל.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, זו הפעם הראשונה שאני משתתף בדיון הזה, הייתי סגן ראש מועצה ואני מכיר את הנושא הזה מקרוב.

מוחמד כנעאן: לאור מה ששמענו כאן ומהסקירה של השר, הדברים חמורים מאוד.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אם השירותים החברתיים ברשויות המקומיות יקרסו, אז החברה שלנו, כולה תקרוס.

מוחמד כנעאן: היום הנטל כל כך כבד על הרשויות המקומיות, כי כל דבר, לצערי הרב, שהממשלה רוצה, היא מטילה על הרשויות המקומיות.

מוחמד כנעאן: היא מטילה חובות, אבל לא נותנת קציבים.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, המצב יותר חמור במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: יש מעט מאוד מסגרות.

מוחמד כנעאן: אני מסכים לדבריה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי ולדברי של חברי אילן גילאון.

מוחמד כנעאן: אדוני השר, אתה יכול לסמוך על ההבטחה הזאת, חמשת חברי הכנסת של רע"ם יצביעו נגד הקיצוץ במליאת הכנסת.

מוחמד כנעאן: לא ניתן יד לקיצוץ.

אליהו ישי: אפשר להפיל את זה כבר בוועדת הכספים, לאו דווקא במליאה.

מוחמד כנעאן: אנחנו נעמוד לצד משרד העבודה והרווחה נגד הקיצוץ.

מוחמד כנעאן: אם, כמו שאמרת, הסיעה שלך תעמוד בזה ולא תצביע בעד הקיצוץ, לאו דווקא בנושא החברתי, גם בנושא הבריאות וגם בנושא החינוך וגם בנושא התשתיות, שזה לא פחות חשוב.

מוחמד כנעאן: יום יום, בוקר בוקר, שומעים על הקטל בדרכים, על מחסור במקומות העבודה.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אנחנו נתמוך בעמדת המשרד נגד הקיצוצים, ואני מקווה שהנושא הזה יובא לדיון בקרוב, כי המצב ברשויות המקומיות חמור מאוד והמצב חמור מאוד במגזר הערבי.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

דוד טל: לפני שהשר יענה לחברי הכנסת - חברת הכנסת סופה לנדבר.

דוד טל: אחר כך אני אסכם את הדיון.

סופה לנדבר: אדוני השר, בתחילת הישיבה היתה בינינו תקרית.

סופה לנדבר: שנינו חברים באותה קואליציה, ואני לא מחפשת את מי להאשים, אבל אני כן מחפשת מה הדרך שצריך למצוא.

סופה לנדבר: חסרה לי בישיבה הזאת, ושוב, אני לא מאשימה אף אחד, תמונה כוללת.

תמר גוז'נסקי: 300 מיליון שקל, קיבלת תמונה כוללת.

סופה לנדבר: עם כל הגדלת התקציבים משהו מפריע לי.

סופה לנדבר: אני זוכרת שאורה נמיר, כאשר האשימו אותה, אמרה לפחות דבר אחד סטטיסטי נכון, שכאשר מדינה קולטת עלייה, ובעלייה הזאת יש מספר אנשים שהם במצב סוציו-אקונומי קשה, הם צריכים לקבל טיפול, לא ממשרד הקליטה, אלא ממשרד הרווחה, ולזה אני מתכוונת כשאני אומרת שאני רוצה תמונה כוללת, משנת 1990, כאשר התחילה העלייה, ולגבי הטיפול באנשים האלה, כמה המדינה מתקצבת את העניין.

סופה לנדבר: אני זוכרת שלפני כמה חודשים, ממלא-מקום ראש העיר אשדוד, ידידי שמעון קצנלסון, אמר: העיר אשדוד לא מוכנה לקלוט את יוצאי אתיופיה.

סופה לנדבר: הפכנו להיות גזעניים?

סופה לנדבר: ההיפך הנכון.

סופה לנדבר: העיר אשדוד קלטה בשנת 1990 עלייה, וראש העיר עם השותפים שלו, בקואליציה ובאופוזיציה, אני חושבת שלא היתה אז אופוזיציה, אמרו: אנחנו רוצים לקלוט את העלייה - אני גם אשדודית במקרה - ואז גל עצום פקד את אשדוד, פקד אותו עם דברים חיוביים שיש בעלייה, וגם בדברים קשים ביותר, ואלה דברים שקיימים בכל עלייה.

סופה לנדבר: למה אני מדברת עכשיו על יוצאי אתיופיה?

סופה לנדבר: לפני כמה ימים ראינו, ש70%- מעולי אתיופיה, וזה לא מתגלה היום, מובטלים, לא עובדים.

סופה לנדבר: ב70%- האלה יש אחוז מסוים של ילדים, לילדים האלה אנחנו צריכים לדאוג, אנחנו צריכים לתת תשומת לב לעתיד שלנו, לא יכול להיות שיש מכסה במועדוניות.

סופה לנדבר: חלק גדול מהמכסה מאוכלס על-ידי ילדי אתיופיה.

סופה לנדבר: באו לכאן לוועדות, וביקשו מאתנו שיהיה להם גג בפנימיות האלה.

סופה לנדבר: אני גם יכולה לזרוק פה משפטים: קריסה, "שמיסה", פצצה מתקתקת, ומה שתגידו.

סופה לנדבר: אדוני השר, ראיתי קריקטורה בעיתון: פיל גדול על רגליים של גפרורים.

סופה לנדבר: זה מה שאני רואה היום בעצם.

סופה לנדבר: אני רואה שיש לך תקציבים.

סופה לנדבר: יכול להיות שאם תציג לנו תמונה על כל הפרוייקטים, על כל התוכניות שיש במשרד, אני אגיד לך, אדוני:

סופה לנדבר: יכול להיות שבש"ס צריך המון, ובוודאי שצריכים המון.

סופה לנדבר: אבל אני, כחברה בוועדות של הכנסת, כאשר אני פותחת עיתון, ואתה מדבר יותר על ש"ס והבעיות של ש"ס, זה עושה לי משהו, ולא טוב.

אליהו ישי: אני אשקול התפטרות מתפקיד יושב-ראש תנועת ש"ס...

דוד טל: תנו לחברת הכנסת לנדבר לסיים, הפרעתם לה.

סופה לנדבר: שרים לא צריכים להגיע לוועדות, לא לוועדה זאת ולא לוועדה אחרת, וללמד אותנו איך צריך להצביע.

סופה לנדבר: שלח אותנו ציבור, אותו ציבור שזקוק לתמיכה ולעזרה שלנו, ואנחנו יודעים איך אנחנו צריכים להצביע.

סופה לנדבר: אנחנו גם לא זקוקים שמישהו יבוא לפה ויגיד: הבוקר מתחיל עם טלפון והערב מסתיים עם בקשה.

סופה לנדבר: גם אצלנו זה לא חסר.

סופה לנדבר: עכשיו, כאשר שוב יש גל עלייה, ו1,700- איש מגיעים למדינת ישראל, צריכה לקום איזו ועדת תכנון-אכלוס, או ועדה בין-משרדית.

סופה לנדבר: לא ייתכן, כבוד המנכ"ל, שאתה אומר שלנושא הזה נשארה רזרבה במשרד מסוים, ובמשרד שלך היית יכול לנצל את זה בצורה טובה.

סופה לנדבר: את הדברים האלה צריך למנוע.

סופה לנדבר: בשנה הבאה, כאשר אתה תגיע לוועדה, אם יש רזרבה שנשארה באיזה משרד, על זה אנחנו כן יכולים להצביע, ולהצביע כך שאנחנו נעזור לך.

סופה לנדבר: אם נושא מסוים לא מטופל במשרד מסוים, להעביר את זה למשרד העבודה והרווחה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

אליהו ישי: מה לעשות שיש אצלנו פוליטיקאים, וצריך כותרות.

אליהו ישי: אני אתייחס במשפט או שניים לגבי הכותרות, ואחר-כך לעצם העניין.

אליהו ישי: הרי בסך הכול כולם, סביב השולחן הזה, רוצים להגיע למטרה, כל אחד בדרך שלו ובכותרת שלו.

אליהו ישי: ראשית, אני דוחה מכל וכל האשמות גזעניות נגד תלמידים בישיבה, גם לילדי רווחה שנמצאים בישיבה מגיע שירות רווחה.

אליהו ישי: כל השמות שאתה מוציא, אני יכול להוציא רשימות אחרות.

אליהו ישי: אלה ילדי רווחה.

אליהו ישי: אם יש ילד מפגר, שהוא דתי, הוא יקבל שירות, אם הוא קשיש דתי הוא יקבל שירות, אם הוא ערבי ואם הוא עולה הם יקבלו שירות.

אליהו ישי: אני מבקש ממך בדברים האלה להיות פחות פופוליסטי ולגלות רגישות אמיתית וכנה.

אילן גילאון: הקמתם יחידה מיוחדת במשרד העבודה והרווחה לטיפול בחינוך החרדי?

אילן גילאון: זה נכון או לא נכון.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת.

אליהו ישי: ילד חרדי בסיכון הוא ילד בסיכון.

אליהו ישי: בושה וחרפה.

אליהו ישי: ילד חרדי בסיכון לא יקבל תקציב?

אילן גילאון: אני הייתי עדין מידי.

אילן גילאון: אם כבר מוציאים את הדברים, אני אוציא הכול.

אילן גילאון: הוא בא כאן כדי לפתוח בעיות פוליטיות?

דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, אני מבקש ממך, כשדיברת, לא נתתי לשר להפריע, אני מבקש ממך לא להפריע עכשיו.

אילן גילאון: אני הייתי עדין מאוד.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, שק החבטות על ילדים בסקטור החרדי צריך להיפסק.

אליהו ישי: ילד חרדי או קשיש חרדי או מפגר חרדי או אוטיסט חרדי או כל דבר אחר בסקטור החרדי, או העולים, או הערבים, מקבלים שירות מלא לכל דבר.

סופה לנדבר: כאזרח מדינת ישראל, שווה בשווה.

דוד טל: חברת הכנסת סופה לנדבר, אני מבקש, זה לא ייתכן.

אליהו ישי: לעצם העניין.

אליהו ישי: כולם מכירים את הפוליטיקה, כולנו בבית הספר הזה.

אליהו ישי: אבל, כמו שאתה אומר, אילן גילאון, אילו היית סגן ראש העיר או ראש העיר מה היית עושה, אז אני רוצה לומר: אילו הייתי אילן גילאון, הייתי מיד מזמן דיון של חברי סיעת מרצ ואומר להם מה בעיות התקציב.

אליהו ישי: בנוסף, מנסה לשכנע אותם להצביע נגד התקציב.

אליהו ישי: אני לא מחפש כותרות ולא קולות לבחירות הבאות, אבל אני אומר לך: אני אשמח מאוד שש"ס ומרצ ביחד - עזוב את הפוליטיקה בצד - ימצאו את המשותף, יבואו לראש הממשלה ויודיעו לו: על תקציב כזה לא מצביעים.

אליהו ישי: כל אחד יכול לרוץ לתקשורת ולומר מה שהוא רוצה, וזה המשחק של הפוליטיקה, כל אחד נבחר, בסופו של דבר, ביום הדין, ביום הבחירות, וכל אחד עולה ויורד, על-פי מה שהוא עשה למען הציבור ועל-פי מה שהציבור שופט אותו.

אילן גילאון: הציבור שופט הפוך אנשים - - -

אליהו ישי: אני מציע גם לך, מישראל אחת, חברת הכנסת לנדבר - את יודעת שהקיצוץ הזה, שר האוצר מנסה, והצליח במה שהצליח, אני הודעתי את ההודעה שלי - אין פתרון, אין דרך אחרת חוץ מאשר להצביע נגד התקציב הזה.

אליהו ישי: בממשלה כבר הצבענו נגד, בכנסת נצביע נגד התקציב הזה, ושם הדברים ייחתכו.

אליהו ישי: שוב, אפשר ללכת כל יום לכותרות, זה דבר נפלא, זה דבר נחמד לבוא ולהאשים סקטור אחר, כי זה תופס כותרת מהר מאוד, וזה עובר מאוד מאוד יפה.

אליהו ישי: אבל מי שרוצה להיות מעשי, הציבור שופט, ומי שנמצא פה סביב השולחן יודע בדיוק את המצוקה האמיתית.

אליהו ישי: על מנת למנוע תקציב כזה, צריך להצביע נגדו.

אליהו ישי: אני קורא לכל החברים פה: להצטרף אלינו ולהצביע נגד התקציב הזה כפי שהוצע.

דוד טל: תודה.

דוד טל: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד טל: קודם כול, אני רוצה להודות לחברי הכנסת על כך שיש כאן הסכמה מקיר אל קיר.

דוד טל: בסך הכול אני חושב שגם חברת הכנסת סופה לנדבר, גם חבר הכנסת אילן גילאון וגם אני נמצאים אומנם בקואליציה, אבל לימיננו תמיד נמצאת תמר גוז'נסקי, אני מוכרח לומר, גם בקדנציה הקודמת, בנושאים החברתיים, אם רק היה מקום בש"ס, היינו מצרפים אותה לש"ס.

תמר גוז'נסקי: בחיים לא.

דוד טל: זה היה רק כדי לפרגן לך, לפחות בנושא הזה.

דוד טל: בכל אופן, אני שמח שיש כאן הסכמה בין כל חברי הוועדה לגבי המצוקה הגדולה שהולכת וגוברת אצל ראשי הרשויות.

דוד טל: אני רוצה לקרוא את סיכום ההודעה, ובזה אני מסכם את הישיבה: 1.

דוד טל: הוועדה קוראת לשר האוצר להקצות תקציבים לשירותי רווחה ברשויות המקומיות, הקורסות תחת הנטל.

תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים לציין את המספר.

דוד טל: 300 מיליון שקל.

דוד טל: 2.

דוד טל: גידול בחקיקה הסוציאלית מחייב תוספת תקציבים, כדי שיהיה ניתן לקיים את החוק.

דוד טל: לא ייתכן לקדם את החקיקה בגלל הצרכים הגדלים, ולא להקצות תקציבים לאכיפת החוק.

דוד טל: 3.

דוד טל: כולם מכירים בגידול באבטלה ובאלימות, ובצורך לטפל בהם, ולא יעלה על הדעת שבמקביל מקצצים 72 מיליון שקל מתקציב משרד העבודה והרווחה.

דוד טל: אני מבקש להודיע לחברי הוועדה, שבכוונתי לקיים דיון פרטי בנושא עם שר האוצר בהשתתפות אנשי מרכז השלטון המקומי.

דוד טל: אם יאות ראש הממשלה לקבל אותנו לדיון יחד עם שר האוצר, אני אשמח מאוד.

דוד טל: אני אפנה אליו במברק עוד היום, ואציג בפניו את מה שחברי הכנסת כאן אמרו, את מה שראשי השלטון המקומי כאן אמרו, נציגי השלטון המקומי, משום שמים הגיעו עד נפש, וצריך למצוא פתרון לעניין הזה, או שהוא יגיד: אין פתרון, הוא מרים ידיים.

דוד טל: אבל נדע שאת שלנו עשינו, את אחריותנו מלאנו, ונמשיך להיאבק בנושא הזה.

דוד טל: אני פונה לממשלה להכיר בצורך בקביעת סל שירותים מחייב לרווחה, כשם שקיים לגבי שירותי בריאות ושירותי חינוך במדינת ישראל.

דוד טל: אני מודה לכם.

צבי צילקר: לא היית רוצה להתייחס לנקודה שכמה רשויות, כמודל, יחזירו את שירותי הרווחה לממשלה?

תמר גוז'נסקי: תפתחו את זה, תעבירו נייר עמדה.

דוד טל: אני מוכן לחשוב על זה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: הישיבה נעולה.