ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 552, 2002-12-05 09:30

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה, ומקדם את פניכם בברכה.

זבולון אורלב: אנו עוסקים בחוק ההסדרים, סעיף מס' 37 – תיקון חוק רשות השידור.

זבולון אורלב: כפי שאמרנו, יש לו שלושה מרכיבים, ואנו עוסקים רק במרכיב אחד – הגדלת הפקות החוץ.

זבולון אורלב: ביתר המרכיבים אנו לא עוסקים, וגם לגבי המרכיב הזה אין לנו התחייבות לסיים אותו היום ולהביא אותו במסגרת חוק ההסדרים על פי החלטה של היועצת המשפטית של הכנסת וכפי שהחליטה גם ועדת הכנסת.

זבולון אורלב: אמרנו, שהואיל ומדובר בנושא שיש בו הסכמה, אולי חבל להחמיץ את השעה.

זבולון אורלב: האוצר, בהצעת החוק שלו, רוצה להגדיל בהדרגה עד 75%, במשך שלוש או ארבע שנים, והבסיס הכספי הוא כלל תקציב הטלוויזיה ברשות השידור.

זבולון אורלב: כלומר, אם אמרו שהתקציב של הטלוויזיה ברשות השידור הוא בסדר גודל של 500 מיליון, כך נדמה לי, אזי 75% מהם צריכים להיות מיועדים להפקות חוץ.

זבולון אורלב: רשות השידור הפנתה את תשומת ליבנו לחוק רשות השידור, שכבר היום 30% מתקציב התכניות צריך להיות מופנה להפקות חוץ, ואמרה שבהדרגה היא מסוגלת להגדיל את זה בקצב של 5% לשנה.

זבולון אורלב: בצורה כזאת, תוך ארבע שנים היא תגיע ל- 50%.

זבולון אורלב: שאלנו מהו תקציב התכניות, ונענינו שמדובר בתשובה של 50 או 55 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: אלה היו עמדות הפתיחה של האוצר מצד אחד ושל הנהלת רשות השידור מצד שני.

זבולון אורלב: בעקבות הדיון, חבר הכנסת עוזי אבן ואני ניסינו לגבש הצעות פשרה, כדי לנסות ולכלול את זה בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: הואיל ועל העיקרון יש הסכמה, כלומר גם הנהלת רשות השידור מסכימה שבמפת התקשורת הקיימת נכון להגדיל יותר את החלק של הפקות החוק, למעשה רק הפרטים לא מוסכמים; לא מוסכם עד איזה אחוז מגיעים - האוצר אומר עד 75% ורשות השידור אומרת עד 50%, ולא מוסכם מהו הבסיס – האם מדובר על כלל תקציב הטלוויזיה, שלפי האוצר הוא 500 מיליון או על תקציב הפקות התכניות, כפי שהנהלת רשות השידור אומרת, שזה 50 או 55 מיליון.

זבולון אורלב: חבר הכנסת עוזי אבן ואני ניסינו להציע שקודם נלך עד 50% ולא עד 75%, נגיע לזה בתוך שלוש שנים, כלומר במקום 5% נעשה שנה אחת 6% ושנתיים 7%, כשהבסיס יהיה תקציב הטלוויזיה בערוץ הראשון בניכוי תקציב החדשות ותקציב הספורט.

זבולון אורלב: כך אנו מבקשים מהאוצר לא ללכת על 75% אלא על 5%, ולא ניקח בסיס של 500 מיליון אלא בסיס של 140 מיליון בערך, כשאנו מבקשים מהנהלת רשות השידור להתפשר, כך שזה לא יהיה 5% במשך שלוש שנים אלא כפי שהצגתי, והבסיס יהיה 140 מיליון.

זבולון אורלב: הישיבה היום מיועדת כדי לשמוע את מי שעלול להיפגע מההחלטה הזאת – העובדים, וכדי לשמוע תשובות מההנהלה וממשרד האוצר – האם יש הסכמה לפשרה הזאת, כשהאלטרנטיבה היא שנדחה את הדיון עד הכנסת הבאה, וזה לא ייכלל בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: הזמנו את העובדים, כי התברר לנו במהלך הדיון דבר שהיה ברור מראש, שככל שמקטינים את ההפקות הפנימיות וכלל שמגדילים את ההפקות בחוץ יחוייבו פיטורי עובדים וצמצום כוח אדם ברשות השידור.

זבולון אורלב: זה ודאי יפגע בעובדים, אך מאחר שיש הסכמה של ההנהלה והאוצר, חשבנו שראוי לקרוא לכם, כדי שנוכל לשמוע בתשומת לב.

אלישע שפיגלמן: אתה מדבר על פשרה בין ההנהלה לאוצר – שני גופים שאני לא בטוח שאכפת להם מה יקרה לעובדים.

אלישע שפיגלמן: להנהלה מאוד נוח לעבוד עם קבלנים.

זבולון אורלב: אז למה היא לא מסכימה להצעת האוצר?

אלישע שפיגלמן: מי אמר שהיא לא מסכימה?

אלישע שפיגלמן: היא כבר הסכימה ל- 50%, ובפועל רשות השידור רוכשת מבחוץ, מספקים פרטיים, הרבה יותר מ- 50%.

אלישע שפיגלמן: לנוכח העובדה שברשות השידור יש בסך הכל פחות מ- 1,800 עובדים קבועים וקרוב ל- 4,000 מועסקים על ידי רשות השידור, כלומר כמעט מחצית מכוח האדם שמועסק היום על ידי רשות השידור הם אנשים שמקבלים חוזים קבלניים ועובדים על פיהם, הרי שאפילו בסעיף תשלומי השכר כמעט מחצית הולך לעובדים חיצוניים, כשלפי הגדרת החוק זה כאילו הפקה חיצונית.

אלישע שפיגלמן: אם עושים נכון את החשבון, הרי שרשות השידור משלמת כבר היום להפקה חיצונית קרוב ל- 50% בהוצאות שלה על העסקת עובדים.

אלישע שפיגלמן: לכן טוב שהחלטתם לשלם את המחיר, כי מי שישלם את המחיר הם רק העובדים הפנימיים.

אלישע שפיגלמן: יש כאן למעשה מאבק על הנתח של התקציב בין עובדים שהם עובדי רשות השידור, עובדי הסקטור הציבורי, שנשבעים אמונים למדינת ישראל, לחוקיה ולהוראות התקשיר, לבין עובדים שלא חייבים כלום לאף אחד.

זבולון אורלב: אבל אתה צריך להשיב לכל הדוחות הרבים שהיו על רשות השידור, שציינו שניהול כוח האדם ברשות השידור גובל בבזבוזים רבים, שהרי ידוע שלגוף ציבורי יש נקודות חולשה מאוד רציניות בעניין הזה.

אלישע שפיגלמן: עניין ההפרטה היא הדת החדשה של מדינת ישראל: כל מה שפרטי הוא טוב וכל מה שהוא ציבורי, הוא רע.

אלישע שפיגלמן: זה פשוט לא נכון.

אלישע שפיגלמן: אם תראה את ההידרדרות של חלק גדול מהשירותים שהפכו לפרטיים במדינת ישראל, הרי שהדברים הם מאוד ברורים.

זבולון אורלב: איך תשיב לטענה, שאם הפקה מסוימת נעשית על ידי רשות השידור, עלותה היא 150,000 דולר, ובשוק הפרטי זה 120,000 דולר?

אלישע שפיגלמן: אנחנו משלמים 600,000 דולר לשנה לקריינית או השוק הפרטי משלם את זה לגברת יחימוביץ'?

אלישע שפיגלמן: השוק הפרטי יכול לשלם סכום כזה לקריינית חדשות בכסף שהרשות השנייה ויתרה עליו.

אלישע שפיגלמן: הם היו חייבים לרשות השנייה 100 מיליון שקל, ויתרו להם על הסכום הזה, ובזה הם משלמים.

אלישע שפיגלמן: זה מזעזע את כל השוק, ולכן מי שאומר שהשוק הפרטי הוא יותר יעיל, צריך לזכור את המחירים שהשוק הפרטי משלם לקריינים לעומת משכורת של קריין ברשות ציבורית.

אלישע שפיגלמן: הרי הרשות הפרטית קונה את הקריינים של הרשות הציבורית מהיום למחר, כי הם מציעים סכומים שגדולים פי עשרה.

אלישע שפיגלמן: איפה היעילות?

אלישע שפיגלמן: אנו לא יכולים להסכים לעניין נוסף; כל התכניות שזוכות לרמה גבוהה של רייטינג, גם בערוצים הפרטיים, כולן מיוצרות על ידי אנשים שבאו מהשירות הציבורי.

אלישע שפיגלמן: כלומר, הכשרונות ישנם בשירות הציבורי, ואם לוקחים את הכסף ונותנים אותו לחברות הפקה פרטיות, האנשים שבתוך הרשות לא יוכלו לייצר את התכניות ולבטא את כשרונם.

אלישע שפיגלמן: באה קבוצת אנשים בעלי אינטרס כלכלי, שלוחצים על האוצר, שדורש להעביר את הכסף מקבוצת עובדים אחת – עובדים הרשות הציבורית – לקבוצת עובדים אחרת – הפרילנסיים – שאף אחד לא יודע מה האינטרסים שלהם ואת מי הם משרתים.

אלישע שפיגלמן: הוועדה של הכנסת צריכה לתת לזה יד?

אלישע שפיגלמן: להעביר את כספי הציבור לאנשים שאין להם שום מחוייבות לשירות הציבורי, לתקנות ההתנהגות הציבוריות, לאיזון הציבורי?

אלישע שפיגלמן: מדוע?

אלישע שפיגלמן: איזו התחייבות יש לחברת הפקה פרטית לגבי התקשיר, למשל?

אלישע שפיגלמן: היא צריכה לייצר תכנית בידור או דרמה, ויכול להיות שחלק גדול מהייצור יונע על ידי מניעים כלכליים, כולל המסרים שיועברו בתכנית הזאת.

זבולון אורלב: אבל על זה רשות השידור מפקחת.

זבולון אורלב: אחרת היא לא תשדר את זה.

זבולון אורלב: היא אומרת למפיק הפרטי איזה תכנית היא רוצה, ואז בודקת את התוצר הסופי.

אלישע שפיגלמן: אבל אם היא תקבל תוצרת שמוכתבת על ידי הצרכים המסחריים של הגוף שמספק לה את הסחורה, היא תצטרך כל הסמן לבדוק איפה נכנסו האינטרסים הכלכליים של אותו גורם.

עוזי אבן: לא מדובר על חדשות כרגע אלא על הפקות שאינן חדשות.

אלישע שפיגלמן: כשאתה מייצר סדרה כמו הסדרה שאנו עשינו, "תקומה", ומכניס פנימה אינטרסים מסחריים, זה סוג הדברים שתרצה שהסוג הפרטי יעשה.

זבולון אורלב: נכון, וזה יהיה ב- 50% שרשות השידור תעשה.

זבולון אורלב: היום 30% יוצא החוצה.

אלישע שפיגלמן: בפועל, מדובר בהרבה יותר מ- 30%.

זבולון אורלב: ומה רע בזה?

אלישע שפיגלמן: כבר היום אני רואה תכניות שיש בהן תחושה שמניע כלכלי השפיע.

אלישע שפיגלמן: לפעמים ממש מבחינים שחוסכים בהוצאה, וגם לזה יש משקל באיכות התכנית.

אלישע שפיגלמן: כשאתה רוצה להוריד את האיכות, מדובר על הקטנה מאוד משמעותית של תקציב רשות השידור.

אלישע שפיגלמן: גם היום רשות השידור היא האח העני של כל ערוצי הטלוויזיה האחרים.

אלישע שפיגלמן: כשאתה משווה את ההכנסות של ערוץ 2 או את ההכנסות הצפויות לערוץ 10 ולכבלים, הרי שברור שאין תקציב בכלל ברשות השידור.

ירון אנוש: אני חייב לציין, שעם כל הוויכוחים שיש לנו עם ההנהלה החדשה, יש בכל זאת איזה נסיון הידברות מחודש עם העובדים, שלא ידענו לפני-כן ברשות השידור.

ירון אנוש: בנסיון הזה יש בסיס שיש בו הסכמה, שיש להכניס את כל המסגרת, ואני מדבר על העובדים העיתונאיים, למעטפה הרבה יותר מהודקת ויצרנית.

ירון אנוש: הרשות עצמה היא גוף מאוד רוטט ושמרני, שאולי מתחיל לעבור היום איזה תהליך חדש.

ירון אנוש: היום אנו מוכנים לתרום את חלקנו, כדי להפוך את הגוף הזה ליעיל יותר.

ירון אנוש: יש בו כוח יצרני נהדר, ובסך הכל האנשים מאוד טובים.

ירון אנוש: בעצם הפליטה שאתם מדברים עליה, מקצת הנפלטים יתאגדו במסגרת חברות פרטיות ואחרים יישארו מובטלים עקב גילם ומניעים אחרים, ואותם כספים שמתגלגלים כרגע בפנים, יתגלגלו בצורה הרבה יותר מורכבת החוצה.

זבולון אורלב: ההנחה היא שבאותו כסף, בחוץ ניתן לעשות יותר.

ירון אנוש: אנו מבקשים שתתנו לנו לנסות לעבור את התהליך עם ההנהלה.

זבולון אורלב: ההנהלה אומרת שהתהליך הוא 5% לשנה.

אלישע שפיגלמן: היא אומרת את זה כי עמדו לה עם אקדח על הרקה.

זבולון אורלב: לא, אני מכיר אותם, ולא זה העניין.

ירון אנוש: אנו מוכנים לתת את חלקנו ולצמצם ולהתייעל בתנאים הנכונים במסגרת משא ומתן.

ירון אנוש: אם במצב הזה יתחיל התהליך, לנו כעובדים לא תהיה ברירה אלא להרעיד את הרשות, כי לא נוכל לשבת ולסבול.

ירון אנוש: התחושה שלנו היא שמחולקות מתנות החוצה על חשבון האנשים שלנו.

זבולון אורלב: למה את קורא לזה "מתנות"?

ירון אנוש: כי הכוח קיים, ואני רוצה להבין איפה נמצא החיסכון.

ירון אנוש: תנו לנו לפחות את הצ'אנס לעבור תהליך מול ההנהלה, שיצליח או שלא יצליח לצמצם את העלויות בכוח אדם ובהפקה.

ירון אנוש: אחר כך תעלו הצעות.

עוזי אבן: אתה מופיע בתור נציג של ועד העובדים העיתונאיים?

ירון אנוש: האגודה בירושלים היא הנציגה הרשמית של העובדים העיתונאיים.

ירון אנוש: אנחנו מייצגים כ- 1,200 איש גם במקצועות ההיקפיים, נקרא לזה כך.

עוזי אבן: מהו קצב התחלופה של העובדים?

ירון אנוש: בשנה-שנתיים האחרונות קצב התחלופה הולך וגובר.

עוזי אבן: כמה?

ירון אנוש: אין לי המדד, כי אנשים שפורשים עדיין נשארים חברים באיגוד, אך בשנה האחרונה הקצב מתגבר בגלל תכניות הפרישה.

עוזי אבן: נמסרו פה מספרים שונים, וביקשתי את הנתונים בישיבה הקודמת.

עוזי אבן: אם קצב הקיצוצים יחפוף, פחות או יותר, את קצב התחלופה הרגיל שלכם, לא תוכל להשתמש בנימוק שאנשים נזרקים לרחוב.

עוזי אבן: לכן חסרים לי פה מספרים.

יוסף בר-אל: לא ביקשת את המספרים האלה בפעם הקודמת, ואם היית מבקש, הייתי מביא לך מספרים מדוייקים.

יוסף בר-אל: אחוז עד אחוז וחצי בשנה מגיעים לפנסיה.

עוזי אבן: זה לא סביר לי.

עוזי אבן: זה אומר שאנשים עובדים עד גיל שמונים.

יוסף בר-אל: אני מדבר על הטלוויזיה.

יוסף בר-אל: שלושים איש יצאו מכלל רשות השידור בשנה הזאת בגיל פרישה, כולל פרישה מוקדמת.

יוסף בר-אל: הגיל הממוצע בטלוויזיה הוא 47-48 שנים.

יוסף בר-אל: לכן בעוד 15 שנים, המספרים יהיו גבוהים הרבה יותר.

יוסף בר-אל: כרגע זאת אוכלוסייה צעירה מאוד, ולכן אנשים הלכו בשנים האחרונות על מרכיבים שאינם פנסיוניים בשכרם, ועודדו הסכמים שנותנים להם את המרכיבים הלא-פנסיוניים.

יוסף בר-אל: בסופו של דבר, הדבר היה בעוכרם בדוחות הביקורת.

יוסף בר-אל: האוצר יכול לקרוא את דוחות הביקורת בצורה מסוימת, והוא לא קורא אותם כך במקומות אחרים.

יוסף בר-אל: רשות השידור הוסיפה השנה מעל 33% שעות טלויזיה.

יוסף בר-אל: ערוץ שלם עלה, הערוץ הראשון התרחב וערוץ 3 התרחב, וההתרחבות הזאת היתה בו זמנית באותו תקציב וגם תוך קיצוץ עובדים.

יוסף בר-אל: כשמישהו אמר שיש חריגה של 10% בשעות הנוספות, ולכן המערכת לא יעילה, הרי שעשרת האחוזים האלה כבר נבלעו מזמן.

יוסף בר-אל: את האנשים שאומרים שבשוק הפרטי זה יכול זול אני יכול להפנות להפסדים של ערוץ 10.

עוזי אבן: פרסמו מספיק דוחות על היעילות, שקשה לי להתעלם מהם.

עוזי אבן: אתה יכול להגיד שאינך מסכים איתם, אבל כאמור לא מדובר בדוח אחד.

יוסף בר-אל: איני מתעלם משום דוח, ובתחילת השנה הודענו איך אנו מתקנים את הליקויים.

יוסף בר-אל: אם היתה תקופה של נפילה בניהול ברשות השידור, לא צריך להדביק את זה בכל העובדים כל השנים.

עוזי אבן: יש חוסר-התאמה במספר ששמעתי ממך וממנו.

עוזי אבן: הוא מדבר על 10%.

ירון אנוש: ההסבר הוא שלא כל העיתונאים חייבם להיות חברים באגודה.

אלישע שפיגלמן: הנתונים שמועלים כאן הם "מהאצבע".

אלישע שפיגלמן: לא הכנו שום נתונים לגבי חברי איגוד שפרשו או לא פרשו.

אלישע שפיגלמן: אם אתה מבקש, אנו יכולים לבדוק את זה ברשימות שלנו, אך כרגע זה תחושות בטן.

עוזי אבן: כשמדובר על מספרים, הרי מדובר על שקלים.

עוזי אבן: צריך להביא מספרים, כי אפשר לדבר באוויר.

יהודה ביטון: פרופסור אבן, אנחנו מייצגים גם את הפרילנסיים.

יהודה ביטון: זאת קבוצה ענקית.

עוזי אבן: אז אני שואל, כמה אנשים מתחלפים בשנה מתוך הקבוצה שעלולה להיפגע?

זליג רבינוביץ: כרגע המספרים שלהם לא רלוונטיים אלא רק המספרים של רשות השידור רלוונטיים.

זליג רבינוביץ: אנחנו 400 עיתונאים.

עוזי אבן: וכמה פורשים בשנה?

זליג רבינוביץ: 20 פורשים בשנה, אפילו פחות.

זליג רבינוביץ: זה יחד עם התכנית של פרישה מרצון עם התנאים המועדפים.

זליג רבינוביץ: בשנה רגילה, כשאין, זה יורד לפחות בחצי.

יצחק ריבלין: לפני כשנה וחצי התבקשנו לתת יד לתכנית הפרישה.

יצחק ריבלין: שיתפנו פעולה, והוצאנו 8%-10% עובדים בפרישה מוקדמת, מתוך כוונה להפריש את אלה שתורמים פחות.

יצחק ריבלין: לא ניתן יד להוציא את האנשים שתורמים יום-יום כדי לתת עבודה לעובדים מזדמנים מבחוץ.

יצחק ריבלין: שלחנו על זה מכתב, שאם יוצעו עבודות שעובדים עושים היום, נמצא בסכסוך עבודה.

יצחק ריבלין: זה חבל, כי היחסים היו תקינים.

עוזי אבן: בוא לא נשתמש בשפת איומים, אנו מנסים לברר עובדות.

יצחק ריבלין: זה לא איומים, אנו נלחמים פה על הלחם של העובדים, ולא ניתן להוציא החוצה את הלחם הזה.

עוזי אבן: כמה עובדים אדוני מייצג ומהי תחלופתם?

יצחק ריבלין: בטלוויזיה כ- 200 עובדים ועוד כ- 120 עובדים ברדיו.

יצחק ריבלין: התחלופה היא בסביבות 2%-3%, כי זה לא בפרישה מרצון.

זבולון אורלב: אני רוצה לקרוא מכתב שנתן לי עכשיו מנכ"ל רשות השידור, מכתב שנשלח על ידי הסתדרות ההנדסאים בישראל ב- 4 בדצמבר.

זבולון אורלב: המכתב הזה מביא לידיעת רשות השידור כי "כל מסירת עבודה לקבלנים או עבודות הפקה או ביצוע של תכניות בידי מפיקים חיצוניים (עבודות שבוצעו עד היום על ידי עובדים בהנדסה), הינה הכרזת קלייה על עובדי הנדסה בטלוויזיה.

זבולון אורלב: כוונתכם זו לא מותירה לנו כל ברירה אלא להכריז סכסוך עבודה על כל המשתמע מכך.

זבולון אורלב: אני תקווה שכמנכ"ל רשות השידור תעשה הכל על מנת לא לממש את מסירת העבודות וכו'".

זבולון אורלב: על החתום – יצחק שטיינר, מזכיר חטיבת הסקטור הציבורי, הסתדרות ההנדסאים.

יעקב לוי: במשך שמונת החודשים האחרונים פלטנו קרוב ל- 13 עובדים בפרישה מרצון מתוך 200 איש שלנו.

יעקב לוי: נוסף על כך, נפתח ערוץ נוסף – ערוץ המזרח התיכון – ובערוץ 33 נוצרו עוד הפקות, הרחבנו את שעות השידור בטלוויזיה, וההתייעלות כאן היא גבוהה ביותר.

זבולון אורלב: העובדים בחברות ההפקות הפרטיות מרוויחים פחות מעובד המקביל לו ברשות השידור?

יעקב לוי: מבחינת ערך שעה, הוא מרוויח יותר.

יעקב לוי: אך שם הם מועסקים בתנאים שלא כוללים שעות נוספות, למשל, תנאים שמרוויחים בהם הרבה פחות.

זבולון אורלב: אולי אצל מעסיק פרטי העובד נותן יותר מאשר בעבודתו ברשות ציבורית?

יעקב לוי: אולי כן ואולי לא.

יעקב לוי: זה גם תלוי במעסיק הפרטי.

יעקב לוי: בכל מקרה, אם אתם מפטרים אותם, אתם צריכים לקחת בחשבון גם את המשפחות.

זבולון אורלב: לא היית בדיון הקודם, והנחה היסוד שלנו היא שגם בתכנית הפשרה כל הפרישות הן מרצון ועם הטבות.

זבולון אורלב: אמרנו שלא הולכים לתכנית של האוצר, כי הבנו מהנהלת רשות השידור שתכנית האוצר פירושה לגזור פיטורין בלי הסכמה והידברות, וברור למה זה יגרום ברשות השידור.

זבולון אורלב: ההצעה שלנו היתה שבתכנית פרישה מרצון, חבילת הטבות ורצון של העובדים לייעל את רשות השידור, אפשר להגיע לא רק ל- 5%, כמו שאתם מעידים שזה מתקיים היום, אלא להגיע גם ל- 6%-7%.

ירון אנוש: הבעייה היא במקבילות של שתי התכניות.

ירון אנוש: תנאי הבסיס של עובד עיתונאי ברשות השידור לפרישה מרצון במשכורת היסוד שלנו הם כל כך נמוכים, שגם התכנית הזאת לא מגיעה למה שעובדי הדואר, למשל, קיבלו בלי תכניות מפתות.

זבולון אורלב: אבל עובדי הדואר אינם דוגמה, כי יש שם שינוי סטטוס מעובדי מדינה לתאגיד.

אלישע שפיגלמן: פה המצב יותר חמור: עובדי רשות שמקבלים פחות מעובדי מדינה.

זבולון אורלב: העובדים המקבילים שלכם בטלוויזיה החינוכית מרוויחים יותר?

אלישע שפיגלמן: כן.

אלישע שפיגלמן: מי שעובד באוצר בדירוג עיתונות, עוזר הדובר, מרוויח ב- 20% יותר מבעל אותה דרגה בדירוג עיתונות ברשות השידור, כי הוא לא קיבל את התוספת הייחודית ברשות השידור.

זבולון אורלב: אז למה אתם לא עוברים לאוצר?

ירון אנוש: כשלאוצר נוח, הוא מתנהג לרשות השידור כאל גוף ציבורי, וכשלא נוח לו, הוא מתייחס אליו לא כאל גוף ציבורי.

זבולון אורלב: אבל אם מדובר על תהליך שבכל אופן מתרחש, ורק נותנים לו לגיטימיות בחוק, מה הבעייה?

זבולון אורלב: אם נשכנע את הנהלת רשות השידור, בהסכמה אתכם, שהתהליך הוא התהליך שמדובר בו בחוק, מה הבעייה?

אלישע שפיגלמן: החוק, למשל, לא קובע תנאי פרישה.

אלישע שפיגלמן: אין תכנית לפרישה, אין תכנית לעידוד עובדים אלא רק קיצוץ בתקציב רשות השידור והוצאה החוצה.

זבולון אורלב: נכון, אך איך אתה חושב שהאוצר והנהלת רשות השידור מתכוונים ליישם את החוק הזה?

זבולון אורלב: הם מבינים, שברגע שהם יציבו את החוק בפני עובדיהם תהיה שביתה, יושחר המסך.

זבולון אורלב: לכן קיימת ועדה, ודבריהם של אנשי האוצר הם התחייבויות.

אלישע שפיגלמן: שיהיה בחוק סעיף שמדבר על תנאי הפרישה ועל תקציב מיוחד שהאוצר מקציב לתכנית פרישה מיוחדת.

אברהם נתן: אחרי שנצא מפה, לא יהיה לך עם מי לדבר.

זבולון אורלב: אבל הסכמת ל- 5%.

אברהם נתן: כן, אבל מתקציב הפקות.

אברהם נתן: זה אומר לא לקלוט עובדים שלוש שנים ולעשות פרישה טבעית.

זליג רבינוביץ: חשבתם מה יקרה בכלל בארץ אחרי התהליך הזה?

זליג רבינוביץ: חשבתם מה יקרה לפרילנסיים ולעובדים האחרים בחברות ההפקה?

זליג רבינוביץ: הרי המחירים שם יירדו לחצי.

זליג רבינוביץ: אם עובד מקבל היום 250 דולר ברוטו ליום, ואני אצא החוצה, הרי שאני אהווה איום כלכלי ומקצועי, ואני מניח שהמחירים יירדו לחצי גם בחוץ.

זליג רבינוביץ: כלומר, זה חטא כפול.

עוזי אבן: אנו מדברים על תהליך שקורה בין כה וכה.

עוזי אבן: שמעת את המספרים כמוני.

זליג רבינוביץ: השאלה היא מה יקרה עם הפועלים לא של רשות השידור אלא של אלה שבחוץ.

אודי ליאון: אני חושב שעושים פה ערבוב של כמה עניינים.

אודי ליאון: ראשית, מערבבים בתוך תחום הטלוויזיה שלושה נושאים; עיתונות, שאני מבין שלא יהיה שם קיצוץ.

זבולון אורלב: חדשות וספורט הם מחוץ לקיצוץ.

אודי ליאון: התחום השני הוא תחום הבידור, ופה אני נוטה להסכים עם העובדים; אני לא רואה שום סיבה שנעשה עוד "דודו טופז" בחוץ.

אודי ליאון: שהם יעשו את ה"דודו טופז" שלהם במחירים יותר נמוכים.

אודי ליאון: אין סיבה שרשות השידור תייצר עכשיו החוצה יותר עבודה בתחום הבידור.

אודי ליאון: יש התחום של הסוגה העילית, קרי דוקומנטרי ודרמות, וברמת התוצאה ברור שערוץ 2 המסחרי פעל בתחום הזה בצורה מדהימה מבחינה איכותית וכמותית.

אודי ליאון: כמו בכל מקום נורמלי בעולם, מי שהיה צריך לקחת על עצמו הפקות מקור איכותיות הוא רשות השידור.

אודי ליאון: זה קורה מסיבות שונות, ואני יכול לתת לכם עדויות של יוצרים, שעשו פעם אחת דרמה ברשות השידור, ולא יחזרו על החוויה הזאת.

אודי ליאון: הסיבה לכך היא שהקשיחות של המבנים הארגוניים הפנימיים היא כזאת שגורמת ליוצר לרצות להתאבד במהלך ההפקה.

אודי ליאון: אמרת שאין שעות נוספות בחוץ, וזה לא נכון, כרגע אני מעורב בהפקה עבור ערוץ 10, ואנו עובדים שם גם שעות נוספות.

אודי ליאון: יש בחוץ כללי משחק ברורים.

זליג רבינוביץ: על מה אתה מדבר?

זליג רבינוביץ: על 70 דולר ליום?

אודי ליאון: בשורה התחתונה, בתחום הזה אין פה הגדרה לאן יילך הסכום.

אודי ליאון: אם באמת הסכום שיתפנה להפקות מקור יתפנה לקנות עוד איזה דודו טופז, ואני משתמש בו כדי לא לרדת לרמות יותר קרובות, אז באמת לא עשינו כלום.

אודי ליאון: אך אם כל הסכום הזה יילך לכיוון הדרמות, אז יש על מה לדבר.

אודי ליאון: כאן יש לי נסיון דווקא של קרנות מיעוטים בחברה הישראלית.

אודי ליאון: מי שהיה צריך להיות הבית הטבעי שלנו הוא רשות השידור, כי ערוצים מסחריים לא רוצים לעשות דרמה על ערבי או דתי, משום שזה פחות משתלם מבחינת רייטינג.

אודי ליאון: היום, במבנה הנוכחי, ואני לא אומר את זה כהאשמות אישיות, אנחנו מצליחים למצוא בית יותר בערוצים המסחריים לעומת רשות השידור.

אודי ליאון: ההסבר שלי הוא שאין להם תקציב פנוי לנושא הזה, להפקות איכות שנקבעות על פי שיקולי תוכן דווקא.

אודי ליאון: ירון, הלוואי והוועד המנהל יכול היה להשפיע על תכני השידור.

אלישע שפיגלמן: במקביל, יוצרים ברשות השידור יוצרים את אותם דרמות וסרטים.

אודי ליאון: אני מכיר טוב את התחומים של הסוגה העילית ברשות השידור.

איתי לנדסברג: אני רוצה להפריד בין שני הדיונים, כי גם משרד האוצר צריך להגיד פה את האמת.

איתי לנדסברג: אם מדברים על התייעלות של רשות השידור, זה דיון אחד, ואם מדברים על העברה של 75% מתקציב הטלוויזיה להפקות חוץ, זה דיון אחר.

איתי לנדסברג: אני לא מבין מה עניינו של משרד האוצר בהחלטה תכנית של העברת 75% מהכסף של הטלוויזיה החוצה.

איתי לנדסברג: זה לא עניינו של משרד האוצר.

איתי לנדסברג: אם מדברים על התייעלות, בואו נעשה דיון אחר.

איתי לנדסברג: נדבר על נאותות ההפקה, שאז מדובר על 110,000 דולר לדרמה או לסרט דוקומנטרי שעליו ארגוני היוצרים נלחמים, וברשות השידור עושים את זה במחירים יותר זולים, לדעתי.

איתי לנדסברג: לגבי הפקות דרמה; אני פגשתי את אדון יורם חטב, נציג ארגון השחקנים בראש פינה, ששיחק ב"קו 300" וב"קסטנר".

איתי לנדסברג: כששאלתי אותו על נאותות ההפקה של ההפקות האלה, הוא אמר לי שמעולם הוא לא עבד בחוץ בהפקה כזאת.

איתי לנדסברג: אני יודע שהפקתי ערב שלם בבנייני האומה, 50 שנים למדינה על מקבלי הצל"שים, עשינו 25 שנה ליום כיפור, אנו עושים כל שנה תכניות דוקומנטריות מעולות ביום השנה לרבין, שזוכות לביקורות טובות, ושלא נעשות בערוצים אחרים.

איתי לנדסברג: שידורי האקטואליה שלנו לא נפסקים, כשניסים משעל, למשל, משדר חצי שנה.

איתי לנדסברג: "פוליטיקה" ו"יומן" משדרים כל השנה.

איתי לנדסברג: גם אילנה דיין לא משדרת כבר שנה.

איתי לנדסברג: אתם שוכחים את הדברים האלה.

איתי לנדסברג: כערוץ ציבורי יש הרבה דברים שהם באחריות שכתובה בחוק, וגם עליכם, כמי שמפקח על החוק, מוטלת האחריות שהדברים האלה ימשיכו להתממש כלפי הציבור.

איתי לנדסברג: אני כבר לא מדבר על המשכורות שלנו אלא קודם כל על התכנים.

איתי לנדסברג: הדברים האלה לא יהיו ברגע ש- 75% מהכסף ייצא החוצה.

איתי לנדסברג: הערוץ הזה יהפוך להיות ערוץ חדשות.

זבולון אורלב: זאת הסיבה שאנו לא הולכים על ההצעה של האוצר.

איתי לנדסברג: תחליט כמחוקק וכמפקח על השידור הציבורי, שאתה מקיים את חוק רשות השידור כמחוקק, ומקיים כלפי הציבור את החובות של השידור הציבורי לציבור שמשלם אגרה.

איתי לנדסברג: לערוץ 2 הוא הרי לא משלם אגרה.

זבולון אורלב: כל הדוחות העלו שהאגרה שהציבור משלם, מבוזבזת ברשות השידור.

אלישע שפיגלמן: הצעת החוק הזאת היא לא לייעול אלא להרעבה.

זבולון אורלב: כוונת המחוקק כאן היא לשמור על כל מטרות חוק רשות השידור, אך לנסות ולייעל את רשות השידור, כי נדמה לי שזה הגוף שנכתבו עליו הכי הרבה דוחות של בזבוזים ובעיות ניהול.

איתי לנדסברג: יש רשות שידור ציבורית באנגליה, שאנו אוהבים ללמוד מהם בכל נושא החקיקה, שהתייעלה.

איתי לנדסברג: חלק מההתייעלות נעשה על ידי מתן החופש של ניהול התקציב הפנימי למפיקים בתוך הבית.

איתי לנדסברג: זה גרם לכם שיש אצלם היום 12 מחלקות דוקומנטריות, שמוכרות היום לכל העולם סרטים שעוד לא צולמו.

זבולון אורלב: איך התרחש הנס הזה?

אברהם נתן: נתנו סמכות ניהול, ופה אין סמכות ניהול.

איתי לנדסברג: יש פה גם דברים שהם ביני ובין ההנהלה.

איתי לנדסברג: אם אני כמפיק אהיה אחראי על התקציב הפנימי של ההפקה שלי, אני מניח שאתייעל, כי זה כמו שאנהל את משק הבית שלי.

איתי לנדסברג: אלה דברים שצריכים לקרות ברשות השידור, ואני מקווה שיקרו.

אורן גלעד: אנחנו לא מתנגדים לקיום החובה שיש היום לרשות לגבי ייצוג של אינטרסים של אוכלוסיות מסויימות.

אורן גלעד: נהפוך הוא; אנו חושבים שהן יוכלו להיות מיוצגות בצורה הרבה יותר יעילה כאשר הדברים ייצאו החוצה.

אורן גלעד: היום, לדעתנו, הדברים נעשים בצורה שאינה יעילה, והרבה דוחות כבר הראו את זה.

אורן גלעד: הוצאה של הדברים החוצה תוכל להביא להתייעלות שמנסים להשיג ברשות שנים רבות, ועד היום בחוסר הצלחה.

אורן גלעד: עובדה היא שעד היום לא קרה שום שינוי, ואני לא רואה איך הם יקרו עכשיו אלמלא העניין הזה.

אורן גלעד: ההצעה הזאת לא נולדה מתוך שום לחצים שהופעלו על האוצר.

אורן גלעד: זה נולד, משום שאנו יודעים במה מדובר, אנו עוסקים בתקציב הגוף ומכירים את הדוחות, ולא היו פה מעורבויות של גופים חיצוניים.

אורן גלעד: אף אחד לא פנה אלינו כדי שנציג את ההצעה הזאת.

אורן גלעד: לגבי תשלום לדוגמה של קרייני חדשות; גם ברשות השידור היו מקרים של תשלומים חריגים לקרייני חדשות.

אברהם נתן: חריגים לפי אמות המידה של התקשיר.

אורן גלעד: בנושא של "תקומה" והאינטרסים של סקטורים שונים שעלולים להיכנס; איני חושב שהדברים הללו נכונים.

זבולון אורלב: מה אתה עונה לטענה, שהפקה בחוץ מונעת משיקולים שאינם עולים בקנה אחד עם מטרות רשות השידור?

אורן גלעד: אני לא יודע מאיפה הטענה הזאת מגיעה.

אורן גלעד: בין היתר, גם שיקולי רייטינג הם אחד האינטרסים שלהם, ובצדק, אבל זה רק אחד מאותם שיקולים.

אורן גלעד: כאשר הוא עושה עבודה מסויימת עבור ההנהלה, שתהיה אחראית על התכנים---

זבולון אורלב: אבל כדי להתחרות, היא תציע לו שהיא תעשה הפקה ב- 80,000 דולר ולא ב- 100,000 דולר.

זבולון אורלב: מתוך הנחה שאחוז הרווח לא יירד, ייתכן מאוד שזה יבוא על חשבון של איכות טכנית, של רמת השחקנים, רמת התסריטאים וכו'.

זבולון אורלב: טענת העובדים היא שברגע שאתה מוציא את זה החוצה, ונכנס השיקול המסחרי-הכספי, אתה עלול לפגוע במטרות השירות הציבורי.

אורן גלעד: דברים שהיו עד היום בחוץ דווקא בסקטור הלא ציבורי, לפחות בשנים האחרונות, הצליחו להעביר אותה סוגה עילית שמדובר עליה בצורה טובה יותר ובעלויות לא גבוהות יותר, כנראה.

אורן גלעד: בסופו של דבר, הנהלת הרשות היא שתקבע מה יוצא החוצה ומה היא רוצה לקבל מהמפיקים.

אורן גלעד: מן הסתם, היא לא תשכור שוב את שירותיו של מפיק שלא עמד בציפיות שלה.

זבולון אורלב: אתה מוכן להתייחס לעניין הפרישה מרצון?

אורן גלעד: מכיוון שעוד לא ישבנו עם הרשות והוועד, אנו לא יכולים להתייחס לכך.

אורן גלעד: עוד לא דיברנו על הדברים, וזה לא יכול להיכנס לחקיקה.

אורן גלעד: אנו מוכנים להיכנס אתכם מיידית למשא ומתן, כדי לראות איך אפשר למצוא תנאים הולמים עבור פרישה מוגברת יותר.

זבולון אורלב: למה אי אפשר לכתוב הוראת מעבר, שלצורך ביצוע חוק זה תוסדר תכנית פרישה מרצון, הכוללת הטבות פרישה?

עוזי אבן: הצגת את התכנית הזאת כתכנית היחידה שאתם מכירים, ובחילופי הדברים ביניכם שמתי לב שיכולות להיות אופציות אחרות, שעדיין לא סיפרת לנו עליהן.

עוזי אבן: חשבת על אופציות אחרות?

אורן גלעד: עד עכשיו אופציות אחרות לא עבדו.

אורן גלעד: היו כבר תכניות פרישה, ועד היום לא הצליחו להגיע לאותם מספרים שעליהם החליטה הממשלה.

אורן גלעד: יש לנו גם בעייה חמורה מאוד של נתונים.

אורן גלעד: הנושא של ש"ת, למשל, נמצא מאוד בערפל מבחינתנו.

אורן גלעד: אין לנו מושג כמה כאלה יש ברשות.

יוסף בר-אל: זה עבר כל גבול.

עוזי אבן: חסרים לכם נתונים כדי לקבוע תכנית אלטרנבטיבית?

עוזי אבן: בחוסר נתונים הוצאת תכנית מספרית מדוייקת.

עוזי אבן: מאיפה הוצאת את התכנית הזאת?

אורן גלעד: התכנית לא מתבססת על מספר העובדים אלא על הרצון שלנו שהפקות ייצאו החוצה.

אלישע שפיגלמן: למה שייצא החוצה?

אורן גלעד: כי זה נעשה ביעילות רבה יותר בחוץ.

אלישע שפיגלמן: מי אמר לך?

אלישע שפיגלמן: זה עולה הרבה יותר יקר.

עוזי אבן: אתם מציעים תכנית לחוק ההסדרים, כשהבסיס העובדתי חסר?

עוזי אבן: לפי מה עשיתם את זה?

אורן גלעד: העניין של מספרי העובדים לא עבד עד היום, ולא יעבוד בהמשך.

אורן גלעד: אין לנו מושג לגבי עובדי הרשות, ולכן לא יכולים לבנות תכנית הבראה על הבסיס הזה.

אורן גלעד: לכן הדרך היחידה מבחינתנו היא להוציא את הדברים החוצה.

עוזי אבן: זה משאיר אותי עם הרבה סימני שאלה.

אלדר דוכן: לגבי החשש שאם ייצאו במכרזים, היזמים הפרטיים יצטרכו לשלם על זה באיכות; זאת בעייה פשוטה, יחסית, שאנו מתמודדים איתה בכל מכרז.

אלדר דוכן: יש הנהלה מקצועית, שמטפלת בזה, ואנו יודעים איך לעשות את זה.

אלדר דוכן: אם ההנחה היא שהכסף יופנה לאותם עובדים, השאלה היא אם בחוץ או בפנים.

אלדר דוכן: בנוסף, בהנחה שבחוץ משלמים יותר ביוקר, זה אומר שבסף הכל העובדים ירוויחו.

אלדר דוכן: אם המתווכים ירוויחו, זה אומר שמתייחסים כאל פראיירים, וזה לא כך.

אלישע שפיגלמן: אתה בדיוק צודק.

אלישע שפיגלמן: המתווכים ירוויחו, והעובדים יהיו הפראיירים שישלמו.

אלדר דוכן: הפשרה הזאת לא מקובלת עלינו מכל וכל, כי התפישה שלנו היא שינוי עקרוני-מהותי, ולא שינוי קל.

אברהם נתן: מדינת ישראל כמדינה החליטה שיהיו ערוצי טלוויזיה פרטיים, ושיהיה ערוץ אחד ציבורי.

אברהם נתן: לכאורה, אגף התקציבים אומר שאם רשות השידור היתה יעילה, לא היינו מבקשים הפקה חיצונית.

אברהם נתן: אלא שנוצרה בעיה ברשות השידור במשך השנים, במיוחד בחמש השנים האחרונות, כך שאגף תקציבים רוצה לייעל את רשות השידור בכך ש- 75% יהיו בחוץ, ועל ידי ההכרחה הזאת תהיה התייעלות.

אברהם נתן: זה יהרוס את כל המערכת הזאת ואת כל השירות הציבורי, שרצינו אותו כציבורי.

אברהם נתן: לו רצית לדבר איתי על התייעלות, הייתי משתף פעולה.

אברהם נתן: אמרנו לאגף התקציבים שאנו מבינים את הבעייה.

אברהם נתן: אם רוצים לנהל, יש שני כלים: שיא כוח אדם ותקציב.

אברהם נתן: ניהלתי איתם כבר עשרה דיונים על התקציב של שנת 2003, והוא למעשה מנהל אותי.

אברהם נתן: הוא קובע איפה להוסיף, ושלשום קיבלתי מכתב מאגף תקציבים על 2002.

אברהם נתן: נאמר שם שחרגנו בסעיפים מסוימים, והמצב הזה לא יכול להימשך: או אני מנהל או אתה מנהל.

אברהם נתן: אם אני מנהל, אני מוכן לכך שאם חרגתי בתקציב בסוף השנה או בשיא כוח אדם, שיא שיהיה מוסכם עלינו, אפוטר ואשא באחריות.

אברהם נתן: אך איך אשא באחריות כשהם מנהלים את העניין?

אורן גלעד: הדברים אינם מדוייקים.

אורן גלעד: אנו לא מנהלים את התקציב שלך.

אורן גלעד: אני לא מנהל אותו מבפנים אלא מנהל רק את הגג.

אברהם נתן: היתה להם טענה, למשל, שהתקבלה על ידינו; שיא כוח האדם הוא 1,800 עובדים קבועים פלוס ש"ת.

אברהם נתן: הודענו להם, שעד סוף השנה לא יועסק אף עובד בש"ת.

אברהם נתן: אמרנו שנבטל את ש"ת, שקבע עובדים שיועסקו בחוזים מיוחדים וייכנסו לשיא כוח אדם, קבענו 500 מתוך 2000 האנשים האלה, הראינו להם את סוגי החוזים המיוחדים.

זבולון אורלב: אתם מוכנים לעשות את זה גם בלי חוק?

אברהם נתן: אנו מוכנים להגיע ל- 50% גם בלי חוק לעניין הזה.

אברהם נתן: אני טוען, שיש לתת להנהלה לנהל.

אברהם נתן: תקבעו לה את סך כל ההוצאות, את מחיר האגרה, את שיא כוח האדם, ותבדקו את הדברים האלה בעוד שנה.

זבולון אורלב: זה שינוי חקיקה, ויכול להיות שנעשה את זה בקדנציה הבאה.

יוסף בר-אל: אני חושב שהאוצר היה צריך להגיע לכאן עם גילוי נאות לגבי מה ההצעה הזאת אומרת מתוך ההצעה הכללית, שהביא אותה לאישור הממשלה באוגוסט, אושרה כתכנית, אך החליטו לפרוס אותה.

יוסף בר-אל: ההחלטה המקורית אומרת שלושה דברים; לטלוויזיה, לרדיו ובכלל – בעניין של למי תהיה כפופה רשות השידור.

זבולון אורלב: ככל שזה תלוי בוועדת החינוך, לדעתי הם לא יופרטו.

יוסף בר-אל: 75% מתקציב הטלוויזיה זה להפריט את הטלוויזיה?

יוסף בר-אל: על מה מסתמכות הטענות שכביכול היא לא יעילה?

יוסף בר-אל: הרי כל תקציב הטלוויזיה הוא 320 מיליון שקל.

יוסף בר-אל: המחזור של הערוץ השני הוא 230 מיליון דולר לשנה.

יוסף בר-אל: זה מיליארד ורבע מול 320 מיליון.

יוסף בר-אל: ואחר כך עוד מדברים על יעילות השוק הפרטי.

זבולון אורלב: יש סיכוי שאחד הזכיינים שלנו יהיה ראש ממשלה?

יוסף בר-אל: יש אחד שכמעט מנהל את המדינה.

יוסף בר-אל: בכל מקרה, הם לא יודעים מה זו נאותות הפקה.

יוסף בר-אל: שמעתי פה מספרים שהם עורבא פרח.

יוסף בר-אל: ב- 30 מיליון אנו מקיימים שלושה ערוצי טלוויזיה.

זבולון אורלב: אז למה יש כל כך הרבה דוחות שליליים על רשות השידור, על כך שעובדים יושבים בבית ומקבלים משכורות?

אברהם נתן: מה זה דוח מבקר המדינה?

אברהם נתן: הוא רק בודק אם עברת על הנוהל שלך או לא.

אברהם נתן: אם לעובד יש משכורת של 3,000 ₪, ויש לו 3,000 ₪ שעות נוספות, מבקר המדינה קובע שזאת שערורייה, כשלמעשה צורת ההעסקה אינה נכונה.

אברהם נתן: גם אנו ברור שצורת ההעסקה אינה נכונה, אך זה בתוך המסגרת שלנו.

ירון אנוש: צורת ההעסקה של מרבית העיתונאים היא ארבעה ימים בשבוע, ולכן אם עבדת חמישי-שישי, קיבלת 20 שעות נוספות.

יוסף בר-אל: עדיף שגינזבורג יבוא ויגיד לך מה נעשה בתוך שבעה חודשים.

יוסף בר-אל: הם בעצמם הזמינו אותו, קיבלו ממנו דוח, והוא קבע שרוב הדברים תוקנו בשבעה חודשים.

יוסף בר-אל: נשאר רק הפרק האחד – ההסכמים המעוותים, שהאוצר תוקע אותם.

יוסף בר-אל: הזאת עכשיו.

יוסף בר-אל: הוא לא רוצה לתת להם את ה- 16% שניתנו בכל המשק, לא מוכן לדון בתכנית בפרישה, ולא מוכן לדבר על שום דבר.

זבולון אורלב: כלומר, גם בלי קשר להצעת החוק אתם מתכוונים להגדיל את תקציב הפקות החוץ 5% על בסיס תקציב התכניות?

יוסף בר-אל: נכון.

מוטי לוי: מאחר והאוצר פסל את הצעת הפשרה לגמרי, אנו פטורים מלהתייחס אליה, ובכל זאת; הצעת הפשרה אומרת: "קחו 140 מיליון שקלים, שהם היתרה מהחדשות והספורט, ושם תגיעו עד 50%, כלומר 70 מיליון שקלים".

מוטי לוי: היום אנו מוציאים כ- 16 מיליון שקלים להפקות חיצוניות על ידי מפיקים חיצוניים ושירותי הפקה חיצוניים.

מוטי לוי: אנו הצענו לגדול עד 25 מיליון, כלומר בהדרגה עד 50% מתקציב ההפקות.

מוטי לוי: כלומר, יש פער של 55 מיליון קלים שצריך בהדרגה להגיע אליהם, והמשמעות שלהם שוות ערך ל- 300 עובדים בטלוויזיה.

זבולון אורלב: כמה פורשים בשנה?

מוטי לוי: פרישה טבעית ברשות השידור בשנה היא בסדר גודל של 30 אנשים.

זבולון אורלב: ועם עידוד פרישה?

יוסף בר-אל: בסך הכל רוצים להגיע ל- 200 עובדים במשך השנה הזאת.

זבולון אורלב: אז אין הפרש בין 200 ל- 300.

מוטי לוי: אבל 350 שאנו מדברים עליהם זה בערך 50% מעובדי הטלוויזיה הקבועים.

ירון אנוש: אני שמח שהנהלת רשות השידור מוכנה לפשרה, אך קיים גם הגורם של העובדים.

ירון אנוש: במצב הנוכחי, תמצאו את עצמכם במצב שבו יהיו פחות הפקות פנימיות ברשות השידור, אך אותם אנשים יישארו ברשות השידור ויעשו עוד פחות ממה שהם עושים היום.

אלישע שפיגלמן: אנו שומעים מהאוצר אמירה, שהם מאמינים איך לנהל את רשות השידור, ושהם חושבים שהשוק הפרטי יודע לעשות עבודה טובה הרבה יותר מזו של המקצוענים.

אלישע שפיגלמן: אסור לכם לקבל את הגישה הזאת.

אודי ליאון: המצב הנוכחי מונע אפשרות של כניסה לקבוצות החדשות, שעד היום לא הופיעו במפת העשייה.

אודי ליאון: אם מדובר על 20% ערבים, 15% דתיים ובערך 20% רוסים, הרי שמדובר על 55% מהיוצרים בעולם הטלוויזיה והקולנוע, שהיו אמורים להיות מהקבוצות האלה.

אודי ליאון: היוצרים האלה בעבר לא נכנסו לעשייה, ובעקבות הקמת בתי הספר לקולנוע בכל הארץ ובעיקר בפריפריה יש המון יוצרים שבאים מהקבוצות האלה, דווקא השיקול הציבורי היה צריך לדאוג שהם ייכנסו פנימה.

אודי ליאון: כיום הם לא יכולים להיכנס כי יש בפנים עובדים קבועים, ובחוץ הם לא יכולים לקבל את העבודה, כי ערוץ 2 הוא רייטינג וכו'.

יעקב לוי: ברור, שדווקא כשמכניסים עבודה פנימה יש התייעלות ולא על ידי הוצאה של עבודה.

יעקב לוי: המשוואה הזאת לא ברורה.

זבולון אורלב: בפעם הקודמת אמרנו שאם אין הסכמה לאיזו פשרה, לא נסיים את החוק הזה במסגרת חוק ההסדרים כפי שקבעה היועצת המשפטית של הכנסת.

זבולון אורלב: ברור לי מאוד, שלקחת קטע אחד, רק של העברת הפקות, הוא דבר לא ראוי.

זבולון אורלב: יש לראות את המכלול כולו, כולל חוק רשות שידור עם אפשרויות ניהול נורמליות.

זבולון אורלב: זה מצב לא נורמלי שהמנכ"ל מתמנה על ידי הממשלה, שיו"ר הוועד המנהל מתמנה על ידי הממשלה, והוועד המנהל מתמנה על ידי הממשלה.

זבולון אורלב: ככה אי אפשר לנהל.

זבולון אורלב: ועדת החינוך תשלים את הדיון הזה אם הממשלה תרצה להכין עליו רציפות בכנסת ה- 16.

עוזי אבן: בעיני מאוד תמוה שהאוצר מגיש הצעת חוק כאשר הוא מודה שאין לפניו נתונים על מה הוא ביסס את הצעת החוק הזאת.

עוזי אבן: אל תחזרו הנה שוב עם הצעת חוק ללא בסיס עובדתי.

זבולון אורלב: רשמנו לפנינו את הודעת הנהלת רשות השידור, שבמסגרת ההידברות שלה עם העובדים והמשאים ומתנים שהיא מקיימת, היא שואפת להגדיל את תקציב הפקות החוץ מתקציב התכניות במשך ארבע השנים הבאות – כל שנה 5%.