ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 509, 2002-07-17 08:00

חברי הוועדה: עבד אלמאלכ דהאמשה קולט אביטל מוזמנים: ציון שבת מנהל תחום בקרה, מינהל פדגוגי, משרד החינוך לאה שקד מפקחת ארצית ממונה על שח"ם, משרד החינוך עירית לבנה הממונה על תחום הבריאות, משרד החינוך אילת כהן משרד החינוך פרופ' יונה עמיתי משרד הבריאות עו"ד אמנון דה-הרטוך משרד המשפטים עדי בן-דוד מתמחה, משרד המשפטים אתי להב עמותת "קו-אור" דרורה אהרוני עמותת "קו אור" ד"ר ליאורה פלד מנכ"ל, עמותת תללי"ם ריטה בראשי מנהלת אדמיניסטרטיבית, עמותת תללי"ם עטרה רוזיק-רוזן עמותת תללי"ם אברהים נאצר מורה, עמותת תללי"ם יסמין ג'בר עמותת תללי"ם ורימן ג'בר עמותת תללי"ם עבד ג'בר עמותת תללי"ם רפי מזרחי עמותת תללי"ם ערן מזרחי עמותת תללי"ם סימה מזרחי עמותת תללי"ם עביר נופל עמותת תללי"ם אוסאמה נופל עמותת תללי"ם שאדיה נופל עמותת תללי"ם מיכל שמחה עמותת תללי"ם רותם שמחה עמותת תללי"ם מנחם שמחה עמותת תללי"ם יעל פרבר מתאמת בין משרד החינוך לכנסת

קצרנית: עמותת "תמיכה לימודית לתלמידים מרותקים" (תללי"ם) – הצעה ל"דיון מהיר"

זבולון אורלב: בוקר טוב לחבר הכנסת דהאמשה, סגן יושב ראש הכנסת.

זבולון אורלב: חבר הכנסת דהאמשה פנה ליושב ראש הכנסת וקיבל אישור לקבל דיון מהיר.

זבולון אורלב: למי שעדיין לא מכיר – על פי תקנון הכנסת רשאי כל חבר כנסת להגיש בקשה ליושב ראש הבית לקיים דיון מהיר בוועדה – במקום לקיים דיון במליאת הכנסת – ואם יושב ראש הבית מאשר חייב יושב ראש הוועדה הנוגעת בדבר לזמן דיון תוך עשרה ימים.

זבולון אורלב: אז לפחות לגבי ציון שבת – אני דיברתי אתו בנושא – ששאל למה זבולון אורלב השתגע, אני מסביר לך מדוע מתקיימת הישיבה הזאת.

זבולון אורלב: כי הדיון הזה נכפה עלינו על ידי כך שהוא קיבל אישור ובדיעבד אני גם שמח שהדיון הזה נכפה עלינו.

קולט אביטל: גם אני.

זבולון אורלב: זה באמת מטריד את כולם.

זבולון אורלב: אני, ימים ספורים לפני שחבר הכנסת דהאמשה פנה, קיימתי פגישה עם אנשי תלל"ים אצלי במשרד ולאחר מכן קיימתי שיחה ארוכה עם ציון שבת שהוא מנהל תחום בקרה במנהל הפדגוגי.

זבולון אורלב: חבר הכנסת דהאמשה, אנא תפתח.

זבולון אורלב: אנחנו חייבים לסיים עד חמישה לתשע.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה ליושב ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמחתי לשמוע את המילה "נכפה עלינו" ואני לוקח את זה בכיוון החיובי, שהדיון הוא אולי לא כל כך נחוץ והבעיות ניתנות לפתרון גם בלי זה וזה משמח אותי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שותף לדעתו של היושב ראש שאנחנו מוגבלים מאד בזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו עומדים לפתוח את הישיבה בתשע ממש וצריכים לצאת מפה לפחות חמש דקות לפני כן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מצפה שכולנו נתרום את חלקנו לדיון הזה ביעילות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר בשיא הקיצור שמדובר בעמותה שטיפלה והיתה חלוצה בטיפול בילדים חולים וילדים שלא יכלו ללכת לבית ספר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא עשתה זאת במשך שתים עשרה שנים, אם אני לא טועה והיא עשתה את זה ביוזמתה מלכתחילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא מימנה את עצמה, מימנה גם את המורים ככל שהיא יכלה, לאחר מכן היה הסדר עם משרד החינוך שהוא כן משתתף במימון והתחיל להשתתף בחלק הארי ממנו, מפני שמדובר על אלפי תלמידים שצריכים טיפול, צריכים מורים בביתם וצריכים נסיעות וכל ההוצאות הנוספות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החדש הוא שבשנה הזאת – ולא בשל חוסר בתקציב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התקציב נמצא ומוכן – עומדים במשרד החינוך, עומד מי שעומד – אומרים שזאת שרת החינוך – שיצא עכשיו מכרז כדי להפעיל את הפרוייקט הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, לפי החוק לא חייבים להוציא מכרז.

זבולון אורלב: למה לפי החוק לא חייבים להוציא מכרז?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ישנה אפשרות, אדוני היושב ראש, לפי סעיף 2א לחוק חינוך חינם לילדים חולים, התשס"א-2000, לנהל את הפרוייקט הזה ולתת אותו לעמותה הזאת או לעמותה אחרת בלי מכרז.

זבולון אורלב: זה הוקפא בחוק ההסדרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הוקפא אז אנחנו חוזרים למצב כתחילתו ואז לא היה צריך, נדמה לי, בכל מקרה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כי כל השנים זה נוהל בלי מכרז.

זבולון אורלב: הוא עורך דין.

זבולון אורלב: אני לא.

זבולון אורלב: ההשכלה המשפטית שלו היא ודאי יותר משלי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: החידוש הזה של השנה הזאת, שבא באופן מפתיע ויוצא מן הכלל – אגב, אפילו אם לא נהיה משפטנים, השכל הישר: מי שמחדש, מי שמשנה, עליו הראייה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ואנחנו לא נגד מכרזים, אגב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא שהעמותה חס וחלילה חוששת ממשהו או שיש לה ממה לפחד או שהיא איננה מסוגלת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא היחידה המסוגלת והיא היחידה שהוכיחה בפועל, בשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: והיא היחידה שיש לה את הנתונים, את הלוגיסטיקה ואת התשתית לעשות את השירות הזה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין בלתה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז ככה שהמכרז במצב הזה ובתנאים האלה, עלול במקרה הטוב לפגוע נוראות בפרוייקט הזה, אם לא לסכל אותו כליל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לכן נדמה לי שבנסיבות האלה – ואני מקווה שלא הגזמתי, גם לא הרחבתי ולא טעיתי – חובת כולנו ליצור את התנאים שהעמותה הזאת תוכל לקיים את המחויבות שלה לאותם החולים ובזמן.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה לציין עוד נקודה אחת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: העמותה היתה חייבת לפטר כמאה וחמישים מורים, אם אני לא טועה, או מאה ועשרים מורים, בגלל העמעומים ואי הוודאות אם היא יכולה להמשיך ולטפל בפרוייקט בשנה הזאת או לא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז היא נאלצה לעולל זאת למאה ועשרים מורים – שלא יוכלו להעסיק אותם בשנה הזאת - ליתר ביטחון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה, אדוני.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מציע שניגש ישר לעניין ועמותת תלל"ים תציג מה הבעיה.

זבולון אורלב: ד"ר ליאורה פלד, אני מציע שתפתחי.

ליאורה פלד: תודה.

ליאורה פלד: עמותת תלל"ים נוסדה על ידי משרד החינוך.

ליאורה פלד: אתם יכולים לראות את מסמך ההקמה בחוברת שלפניכם.

זבולון אורלב: זה ארבעה ימים, אגב, לפני שנתמניתי מנכ"ל משרד החינוך.

זבולון אורלב: הם חתמו ואני היינו צריך לשלם.

עטרה רוזיק-רוזן: אני מעידה.

עטרה רוזיק-רוזן: ועשית את זה בצורה יוצאת מגדר הרגיל.

עטרה רוזיק-רוזן: אין מלים בפי עד היום.

עטרה רוזיק-רוזן: אתה יודע את זה.

ליאורה פלד: העמותה נועדה, באמת, לתת פתרון לבעיה אנושית שלא היה לה פתרון עד אז וזה הוראת ילדים חולים לתקופה ממושכת, בבתיהם.

ליאורה פלד: אני מסכימה שנוצר עוף משפטי מוזר, בלתי ניתן אולי לעיכול, שבו עמותה מנהלת עובדי מדינה, מדווחת עליהם והמדינה משלמת ישירות את שכרם.

ליאורה פלד: ובנוסף לזה, המדינה – כפי שהתחייבה במסמך ההקמה – נתנה לעמותה בית בתוך משרד החינוך ושילמה את הוצאות ניהול הפרוייקט, כי בעצם הפרוייקט התנהל עבור המדינה.

זבולון אורלב: מה שמנכ"ל יכול היה לעשות בשנות התשעים, תאמיני לי – היום גם ראש ממשלה ונשיא מדינה לא יכול.

זבולון אורלב: לפי השיטות של היום העמותה לא היתה קמה והילדים לא היו לומדים.

זבולון אורלב: המדינה השתגעה לפעמים.

ליאורה פלד: בסדר.

ליאורה פלד: השתגעה לחיוב.

ליאורה פלד: היה פה שיגעון מאד חיובי.

ליאורה פלד: מאז הציעה העמותה לסגני מנהל פדגוגיה שהיו ממונים עליה, כל מיני הצעות איך לפתור את הבעיה המשפטית.

ליאורה פלד: היו על זה ישיבות ארוכות שגם כבוד המייסדת וגם אני אחר כך נסינו לפתור את זה.

ליאורה פלד: מעולם זה לא נפתר.

ליאורה פלד: נחקק חוק, הגיע מצב שבו – למרות שהחוק הוקפא – דרך אגב, הושם בצד עבור מימוש החוק סכום של כסף.

זבולון אורלב: כן, צריך לומר לפרוטוקול, שבחוק ההסדרים 2001, החוק של חבר הכנסת ד"ר עוזי לנדאו, המבטיח חינוך חינם לילדים חולים, שנחקק פה בוועדה, שהוקפא, ועדת החינוך ואנוכי עשינו מהומה בוועדת הכספים איך מקפיאים כזה חוק וכמעט הצלחנו לגבש רוב נגד משרד האוצר ואז משרד האוצר הבטיח שהוא מקצה סכום כסף לטיפול בנושא ובלבד שנסכים להקפיא את החוק.

ציון שבת: רק הבטיח.

עטרה רוזיק-רוזן: הכסף מעולם לא הגיע.

זבולון אורלב: אוקי.

זבולון אורלב: אני רק אומר.

זבולון אורלב: בבקשה.

ליאורה פלד: במשך שתים עשרה השנה האלה, בזכות התמיכה של משרד החינוך והעידוד שלו, קם ופרח גוף שמגיע כיום לכל ילד חולה במדינה, שנעדר שלושה שבועות ומעלה מהלימודים.

ליאורה פלד: גוף שנמצא בקשר עם כל ארגון במדינה שמטפל בילדים חולים וזוכה לברכתו ותמיכתו.

ליאורה פלד: כיום, במאי השנה, קיבלנו הודעה שהמשרד החליט לצאת למכרז.

ליאורה פלד: מה שניסינו להביע מאז – יחד עם הרבה אנשים טובים – זה את חרדתנו מהעובדה שמכרז עלול לסכן את הפרוייקט.

ליאורה פלד: כי מכרז, כמו כל מכרז, יתחרו עליו מולנו גופים מסחריים.

ליאורה פלד: דרך אגב, אנחנו לא מכירים – אנחנו שואלים פה – האם משרד החינוך אולי מכיר גוף אחר שיכול אולי לעשות את העבודה המורכבת הזאת, ליצור את הקשר המורכב הזה עם 1700 בתי ספר במדינה מדי שנה.

ליאורה פלד: אנחנו, מתוך ההכרות שלנו, לא מכירים.

ליאורה פלד: גוף מסחרי עלול לסכן את הפרוייקט.

ליאורה פלד: עם מורים שלא הוכשרו לכך – ואין הוראת ילד חולה בביתו דומה להוראת ילד בכיתה.

ליאורה פלד: בסיכון של הפרוייקט מסכנים גם את כל היכולת שלנו לגייס את התרומות והאמצעים הנוספים שאנחנו מעמידים מעבר למה שמשרד החינוך נותן.

ליאורה פלד: ומשרד החינוך נותן שעות בודדות וספורות ותללי"ם מצליחה לגייס שעות נוספות.

זבולון אורלב: כמה שעות נותן משרד החינוך?

ציון שבת: שש מאות שעות שבועיות.

ציון שבת: אגב, השנה זה כבר היה 675.

זבולון אורלב: כמה מצליחה לגייס העמותה?

ליאורה פלד: פר ילד ב א'-ו' שעתיים - - -

זבולון אורלב: המשרד מעביר לכם 600 שעות.

זבולון אורלב: כמה מגייסת העמותה?

ליאורה פלד: בערך של שני מיליון שקלים.

זבולון אורלב: השעות של המשרד זה 5000 שקל לשעה.

קולט אביטל: זה יוצא בערך שלושה וחצי מיליון שקלים.

ליאורה פלד: ואנחנו נותנים שניים נוספים.

זבולון אורלב: יפה מאד.

זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את העניין.

זבולון אורלב: על מה אנחנו מתכנסים?

זבולון אורלב: המשבר הוא על כך שעומדים לצאת למכרז?

זבולון אורלב: זאת הבעיה?

ליאורה פלד: כן.

ליאורה פלד: משום שבשלוש שנים האחרונות הפסיקו להעביר דמי ניהול.

ליאורה פלד: הוסבר שעל פי חוק לא ניתן לשלם למורים ישירות – שילמו למורים ישירות.

ליאורה פלד: לא העבירו כסף לתללי"ם – ולעזור לתללי"ם במימון הניהול.

ליאורה פלד: דרך אגב, עד לפני שלוש שנים תלל"ים גם ישבה בתוך המשרד, גם קיבלה שירותי משרד וגם הועבר כסף לניהול.

עטרה רוזיק-רוזן: יש תעודות.

ליאורה פלד: יש תעודות, זה הועבר לכל הגורמים.

קולט אביטל: אני רוצה להבין את הקונספציה: מה זה נותן למשרד החינוך ללכת להפרטה של פרוייקט כזה?

ציון שבת: כלום.

זבולון אורלב: תכף נשמע את כולכם.

זבולון אורלב: משרד החינוך פה, יש פה האיש הטוב, יש האיש הרע, כולם פה היום.

ליאורה פלד: תלל"ים פשוט פתחה את חוק חובת המכרזים עם עורכי הדין המתנדבים שלה וראתה שלפי חובת המכרזים, כאשר יש פרוייקט יחיד ומיוחד שלא כדאי לסכן אותו, הגורם המקצועי במשרד יכול לבקש פטור ממכרז לאותו גורם.

ליאורה פלד: ואנחנו תמהים למה המשרד בוחר לסכן דבר שהוא באמת מוקיר ומכבד.

זבולון אורלב: את יודעת אם המכרז פנה או לא פנה לפטור ממכרז?

ליאורה פלד: אנחנו יודעים שהוא לא פנה.

זבולון אורלב: המכרז כבר התפרסם?

ליאורה פלד: עדיין לא והיום כבר 17 לחודש.

ליאורה פלד: קשר לי פשוט להבהיר כמה מורכב יהיה להיערך – גם אם יפורסם מכרז ויהיו 21 יום ויתקיים כל התהליך – עד הראשון לספטמבר למשהו שאני לא בטוחה שאנחנו לא לומדים אותו עדיין, כבר 12 שנה.

ליאורה פלד: עד כמה הדבר הזה מורכב.

זבולון אורלב: גבירתי המייסדת.

עטרה רוזיק-רוזן: משפט אחד.

עטרה רוזיק-רוזן: תלל"ים, כפי שאתה יודע, עבדה כמכונה משומנת היטב.

עטרה רוזיק-רוזן: מה שאפיין אותנו זו יעילות, זו היענות, זו המחשבה שהילד החולה הוא מוקד עולמנו, יום ולילה.

עטרה רוזיק-רוזן: אנחנו ערים לבעיות המשפטיות.

עטרה רוזיק-רוזן: התייעצנו עם גדולי המשפטנים ואנחנו לא רוצים ולא רצינו אף פעם לעבור על איזשהו חוק ולא עברנו.

עטרה רוזיק-רוזן: נבדקנו עשרות פעמים.

עטרה רוזיק-רוזן: הארגון – לא נעים להגיד היום במדינה הזאת – הוא גם נקי כלכלית.

עטרה רוזיק-רוזן: נבדק וחזר ונבדק.

עטרה רוזיק-רוזן: וכל אגורה מושקעת בילדים החולים.

עטרה רוזיק-רוזן: אין הוצאות.

עטרה רוזיק-רוזן: יש צוות מאומן באופן בלתי רגיל.

עטרה רוזיק-רוזן: מורים שהקריבו את שעותיהם במחירי מינימום בשעות מילוי מקום.

עטרה רוזיק-רוזן: אני רק שואלת שאלה אחת ואני רוצה לחזור על השאלה של חברת הכנסת אביטל: מה עולה בדעתו של מי שחושב שיש איזשהו גוף שיכול להיכנס במקום גוף ש-12 שנה לומד ומתקן, שוגה ומתקן ולהתחיל בראשון לספטמבר לעבוד?

עטרה רוזיק-רוזן: זה ניתן?

עטרה רוזיק-רוזן: ותביטו על הילדים.

עטרה רוזיק-רוזן: הילדים האלה חיים את החיים הנורמליים שלהם בזכות תלל"ים.

עטרה רוזיק-רוזן: אל תביטו עלינו.

עטרה רוזיק-רוזן: מכתבי התודה פה זה אפס ממה שתללי"ם מקבלת.

עטרה רוזיק-רוזן: וכל כך קל לקלקל.

עטרה רוזיק-רוזן: אני פשוט מסתכלת ושואלת: מה יודע משרד החינוך שאנחנו לא יודעים?

עטרה רוזיק-רוזן: אתם יודעים על מישהו שיכול להיכנס לנעלינו בראשון לספטמבר?

עטרה רוזיק-רוזן: תגידו לנו.

עטרה רוזיק-רוזן: אנחנו רוצים לדעת.

עטרה רוזיק-רוזן: אז נרגע ונעזוב אתכם.

עטרה רוזיק-רוזן: לא תגידו לנו, תגידו לילדים החולים.

ציון שבת: זה לא בסדר.

ציון שבת: מה, את מעמתת אותי עם ילדים חולים?

ציון שבת: אני נגד ילדים חולים?

ציון שבת: אני לא מבין את כל השיטה בכלל.

עטרה רוזיק-רוזן: לא אותך.

זבולון אורלב: יש לנו שתי בעיות.

זבולון אורלב: בעיה אחת זה עצם העניין של חובת המכרז.

זבולון אורלב: מדוע מה שהיה 12 שנה ולדעת כולם הוא דבר נכון, יעיל ומסודר, לא יכול להימשך הלאה.

זבולון אורלב: דבר שני זה עיתוי המכרז.

זבולון אורלב: שנת הלימודים מתחילה בראשון לספטמבר ואני מבין שהחוק לא ירצה לפגוע בילד חולה שבראשון לספטמבר צריך לקבל את המורה ולא יהיה לו מורה.

זבולון אורלב: שהחוק יהיה בסדר והתלמיד לא יהיה בסדר.

זבולון אורלב: ציון.

ציון שבת: אני אשאיר את עיקר העבודה לייעוץ המשפטי.

ציון שבת: אני רק רוצה לומר –

זבולון אורלב: אתם הרעים.

זבולון אורלב: המשפטנים, אני מתכוון.

ציון שבת: תשמע, באים לכאן ילדים שבשבילם אנחנו עובדים כל השנה ובהם מטפלים כל השנה וכאילו מעמתים אותם מול משרד החינוך.

ציון שבת: הרי זה מעשה שטות.

זבולון אורלב: אף אחד לא מעמת אותם.

ציון שבת: הילדים זה הרי הגוף שבו אנחנו מטפלים כל השנה ומנסים לעזור הכי הרבה.

קולט אביטל: ותמשיכו לטפל.

ציון שבת: אדרבה, בואו נבדוק את זה.

ציון שבת: אני גם מבקש – תקשיבו רגע מה קרה כאן.

ציון שבת: הרי זו לא יוזמה או גחמה של מישהו.

ציון שבת: צריך להאמין קצת במה שעושים.

ציון שבת: אנחנו מלאים תשבחות לעבודה של תלל"ים כי אחרת בכלל סוג הדיון היה אחר – לא הדיון הזה בכלל – וכל המאמצים שלנו להמשיך את המצב הזה עלו בתוהו.

ציון שבת: מי שפנה וביקש לשנות את המצב היתה עמותת תלל"ים.

ציון שבת: הגשתי מסמכים ליושב ראש.

ציון שבת: עמותת תלל"ים הגישה בחודש מאי אולטימטום למשרד – חבל שזה פרט שלא נאמר – שאם המשרד לא יעביר 450 אלף ₪ כדמי ניהול, מה שהמשרד לא העביר בשלוש שנים האחרונות – אגב, אני חושב שהטענה שלהם צודקת.

זבולון אורלב: איפה המכתב הזה של ה-450?

ציון שבת: היתה פניה כתובה של השרה אליך בעניין של תלל"ים.

ציון שבת: אני הכנתי תשובה.

ציון שבת: אם המסמך לא הגיע, הוא יגיע אליך.

ציון שבת: המסמך קיים.

ציון שבת: אני אומר לך שהוא נמצא שם.

זבולון אורלב: מה אומר המסמך?

ציון שבת: המסמך אומר שעמותת תלל"ים – בצדק – אומרת שהיא כבר לא יכולה לשאת על עצמה את הנטל של דמי הניהול.

ציון שבת: דמי הניהול זה אומר – הרי המשרד נתן את השעות ועמותת תלל"ים הפעילה מערכת מנהלית כדי לתפעל את כל המערכת הזאת.

ציון שבת: זה דבר שעולה כסף, אנחנו מודעים לזה.

זבולון אורלב: הם לא אומרים שיש להם בעיה עם זה.

ליאורה פלד: ודאי.

זבולון אורלב: אני שאלתי אותך מה הבעיה ועל מה הישיבה.

זבולון אורלב: שאלתי אותך וחזרתי ושאלתי.

זבולון אורלב: ואמרת שהבעיה היא היציאה למכרז.

ליאורה פלד: נכון, אבל היציאה למכרז לא היתה בגלל זה.

ליאורה פלד: יש פה איזושהי הטעייה.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין, ליאורה.

זבולון אורלב: כך גם קרה אחרי הישיבה בינינו.

ליאורה פלד: אני מחדדת.

ליאורה פלד: היציאה למכרז לא נעשתה בגלל שביקשנו דמי ניהול.

זבולון אורלב: על מה הישיבה?

ליאורה פלד: על היציאה למכרז.

ליאורה פלד: לא על דמי ניהול.

זבולון אורלב: ובכן, אנחנו לא דנים היום בדמי הניהול.

ציון שבת: אבל אחד קשור בשני.

זבולון אורלב: הישיבה פה היום היא לא על דמי הניהול.

זבולון אורלב: עכשיו אני שואל אותך.

ציון שבת: שואלים אותנו למה אנחנו מכינים מכרז.

ציון שבת: אנחנו התחלנו בעבודה של המכרז – ויש מועד הגשה לוועדת הרכישות שאפשר לראות אותו - אחרי שמוצו כל הדיונים עם עמותת תלל"ים.

ציון שבת: אני רוצה גם להגיד פה ליד השולחן הזה מה אני הצעתי לעמותת תלל"ים במהלך הדיונים.

זבולון אורלב: רק דקה.

זבולון אורלב: כל המכרז זה רק בגלל הבקשה?

ציון שבת: רק בגלל הבקשה.

ציון שבת: מבחינתנו נכנסנו למהלך הזה אחרי שמוצו כל הדיונים על מנת למצוא מוצא שמצד אחד יאפשר המשך הפעלת הפרוייקט על ידי עמותת תלל"ים ומצד שני ייתן מענה לצורך של עמותת תלל"ים בדמי הניהול.

זבולון אורלב: אם הבקשה לדמי הניהול נלקחת חזרה לא צריכים לצאת למכרז?

ציון שבת: מבחינתי, אני לא הייתי נכנס לכל העניין.

ציון שבת: עכשיו יש שאלה משפטית, שהם יגידו.

ציון שבת: אנחנו הצענו לעמותת תלל"ים שלוש אופציות במהלך הדיונים וכל פעם העמותה הסכימה ואחרי יומיים נסוגה בה מהסכמתה.

ציון שבת: שלוש פעמים.

ציון שבת: אני אגב לא בטוח שהצעתי דברים שגוף ממשלתי היה מציע, אבל הצענו מכיוון ש-א' תלל"ים היתה חשובה לנו ו-ב' הטיפול בילדים חולים בוודאי ובוודאי שהיה חשוב לנו.

זבולון אורלב: מה היו ההצעות?

ציון שבת: הצעה אחת היתה לצורך פטור ממכרז.

ציון שבת: הנושא של "מצ'ינג".

ציון שבת: הרי במיזם משותף - יגידו כאן המשפטנים - שבו משרד החינוך והעמותה מתקצבים שווה בשווה את הפרוייקט אפשר לפנות לבקשת פטור ממכרז.

ציון שבת: ואנחנו עושים פרוייקטים אחרים כאלה.

ציון שבת: ואז בפגישה הראשונה אצל חשבות המשרד עמותת תלל"ים אמרה שזה נראה לה מאד.

ציון שבת: אחר כך חזרה ואמרה: אין לנו מצ'ינג לשלושה וחצי מיליון שקלים שלכם, יש לנו רק שני מיליון שקלים ועל זה לא יכול להיות מצ'ינג.

ציון שבת: אז הצענו משהו אחר.

ציון שבת: הצענו להעמיד לרשות העניין בנות שירות לאומי ומבחינת תקציב ללכת על מצ'ינג.

ציון שבת: כלומר – בחלק מהשלושה וחצי מליון שקלים של המשרד, במיליון או מיליון וחצי, להביא בנות שירות לאומי ובשני מיליון השקלים האחרים ללכת למצ'ינג.

ציון שבת: גם זה נתקבל על ידי עמותת תלל"ים ואחרי יומיים נדחה שוב, אני לא יודע למה.

ציון שבת: אני רק מנסה לומר שנעשה כאן תהליך כדי למנוע את היציאה למכרז.

זבולון אורלב: והאופציה השלישית?

עטרה רוזיק-רוזן: זאת חצי אמת.

ציון שבת: אל תגידי לי חצי אמת.

ציון שבת: מה, אני לא דובר אמת?

ציון שבת: עם כל הכבוד.

ציון שבת: מה זה?

זבולון אורלב: עטרה, עטרה, אני לא מוכן לקבל את זה.

זבולון אורלב: עם כל הכבוד לך ואת יודעת שיש לי כבוד אליך, אני לא מוכן לקבל את זה.

זבולון אורלב: מה היתה האופציה השלישית?

ציון שבת: האופציה השלישית, הצעתי להם: אם אתם חושבים שיש סעיף אחר לפטור תלכו ליועץ המשפטי לממשלה ותביאו.

ציון שבת: אני לא יודע.

ציון שבת: הרי היועצים המשפטיים שלנו בדקו.

ציון שבת: אין אפשרות לפטור.

ציון שבת: תלכו, תביאו כל חוות דעת כתובה של היועץ המשפטי, נגיש אותה.

זבולון אורלב: קיבלת חוות דעת משפטית בכתב מטעם העמותה?

זבולון אורלב: מגדולי המשפטנים?

ציון שבת: לא.

ציון שבת: אני לא ראיתי שום חוות דעת.

ליאורה פלד: טענות קשות מאד.

זבולון אורלב: דקה אחת.

זבולון אורלב: ליאורה, אפשרנו לכם לפתוח ולהגיד מה הבעיה.

זבולון אורלב: שאלנו אתכם.

זבולון אורלב: תנו למשרד להשיב, אחרי זה תתייחסו שוב.

ליאורה פלד: בסדר גמור.

זבולון אורלב: אנשי המשפט.

זבולון אורלב: אם אפשר, אל תגידו רק מה הבעיות, אלא גם מה הפתרונות.

אמנון דה-הרטוך: על פני הדברים, צריך לומר שבאופן עקרוני הסוגייה של הטיפול בילדים חולים בעבר היתה מוסדרת במשרד החינוך – אני מדבר כרגע על שנות השבעים והשמונים, עד 1992 – באופן שהיא היתה מסודרת.

אמנון דה-הרטוך: בזה לא אמרתי שהיא היתה מסודרת באופן חוקי.

אמנון דה-הרטוך: לאמור: גם לפני 1992 צריך היה לפעול לפי חוק חובת המכרזים ולהוציא מכרז בנושא כגון דא.

אמנון דה-הרטוך: אלא אם כן משרד החינוך היה רואה בכך חלק מתפקידו על פי דין – אני אתייחס לזה בהמשך – ואז הוא היה צריך או לצאת למכרז או לתת איזשהן תמיכות.

אמנון דה-הרטוך: תמיכה, כיוון שזה לא מתפקידו.

אמנון דה-הרטוך: יש שני ערוצים בלבד שאפשר על פיהם לחלק כספים מטעם המדינה, באופן עקרוני מבחינה משפטית.

אמנון דה-הרטוך: או דרך תמיכות שזה אומר שהפעילות הזאת היא פעילות שהמדינה רוצה לעודד אותה אבל היא לא חלק מתפקידה, או דרך מכרז, כי זה אומר שהמדינה חושבת שזה מתפקידה אבל אין לה את כוח האדם המתאים לכך ולכן היא יוצאת למכרז.

אמנון דה-הרטוך: חוק חובת המכרזים – התקנון שיצאו על פיו, קובע את האפשרות לפטור ממכרז במקרים המתאימים.

אמנון דה-הרטוך: עד כמה שלי ידוע – ואני אומר את זה בזהירות, כי אני לא בטוח במאה אחוז, הסוגיה של יציאה למכרז או השגת פטור ממכרז לפני 1992 לא נבדקה לגבי עמותת תלל"ים.

אמנון דה-הרטוך: עמותת תלל"ים הפכה להיות חלק אינטגרלי – למרות שהיא עמותה פרטית לחלוטין – ממשרד החינוך, אפילו קיבלה משרד שם.

אמנון דה-הרטוך: אני חושב שהכל נעשה בתום לב, אבל הכל היה בעצם בלתי חוקי, במובן הזה שיצאו הוראות מטעם משרד המשפטים שעמותות לא יכולות לקבל מבנה בתוך משרד ממשלתי.

אמנון דה-הרטוך: הן חייבות לפעול באופן מנותק.

אמנון דה-הרטוך: צריך לומר שבהקשר של תלל"ים, למרות שינוי שנדבר עליו מיד משנת 1992, העמותה הזו המשיכה לקבל מורים על חשבון משרד החינוך, כאשר הדבר הזה הוא בלתי ראוי על פני הדברים.

זבולון אורלב: אני מצטער, אגב, שבזמן שהייתי מנכ"ל מבקר המדינה לא בדק את זה.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: כי אז, אחרי מאה ועשרים שנה יכולתי לבוא עם דו"ח מבקר המדינה לקדוש ברוך הוא ולומר: תראה איזו מצווה עשיתי.

זבולון אורלב: אפילו מבקר המדינה אומר שעשיתי את זה.

אמנון דה-הרטוך: אני רוצה לומר שההתייחסות לנושא התמיכות היתה בתחילתה ראשונית מאד.

אמנון דה-הרטוך: משנת 1992 כידוע לכם נקבע תיקון לחוק יסודות התקציב שקבע שהכספים שלא יוקצו יחולקו כתמיכה לפי מבחנים שוויוניים.

אמנון דה-הרטוך: ככל הידוע לי, משנת 1992 עד שלהי שנות התשעים, הכל במסגרת תלל"ים המשיך להתנהל ללא מכרז וללא מבחני תמיכה.

אמנון דה-הרטוך: לכן כאשר הדבר הזה התגלה הופנתה תשומת לבו של משרד החינוך לעובדה והוא נדרש לקבוע מבחני תמיכה והוא אמנם קבע אותם בשנת 2001.

אמנון דה-הרטוך: יש מבחן תמיכה שפורסם בילקוט הפרסומים תשס"א עמ' 1838.

אמנון דה-הרטוך: המבחן הזה נקבע.

אמנון דה-הרטוך: ככל הידוע לי, הוא הופעל לפחות שנה אחת אם לא מעבר לכך ואז בא שינוי של החוק שנקבע – חוק הטיפול בילדים חולים – והחוק הזה בעצם הפך את הנושא מסוג של תמיכה לסוג של חובת מדינה.

אמנון דה-הרטוך: ברגע שזה סוג של חובת מדינה, אני חושב – לא התייעצתי עם המשרד, אבל – אני חושב שעמדת המשרד באופן עקרוני היא נכונה.

זבולון אורלב: החוק הוקפא.

אמנון דה-הרטוך: החלתו של החוק הוקפאה, אבל החוק באופן עקרוני לא בוטל.

אמנון דה-הרטוך: במילים אחרות – המדינה קבעה שילדים חולים זה תפקידה.

אמנון דה-הרטוך: אלא, שכרגע אין את הכסף.

אמנון דה-הרטוך: המשרד בכל אופן רוצה לבצע את הפעילות הזאת, אז הדרך לעשות את זה להבנתי – כיוון שהחוק הזה נכנס לתוקף אלא שההחלה שלו לא נכנסה לתוקף – היא לצאת למכרז.

אמנון דה-הרטוך: אין אופציה אחרת.

אמנון דה-הרטוך: חייבים לצאת למכרז.

אמנון דה-הרטוך: יש כמובן אפשרות, שצריכים לבדוק אותה, האם יש אפשרות לפטור ממכרז.

קולט אביטל: לכמה זמן הוקפא החוק?

קולט אביטל: לשנה?

קולט אביטל: אז המכרז צריך להיות מוקפא לשנה.

אמנון דה-הרטוך: לא, צריך לומר ככה: נכון להיום החוק הזה צריך להיות מוחל החל מתשס"ו, הרבה יותר משנה.

אמנון דה-הרטוך: כל שנה חוק ההסדרים משהה את תוקפו בעוד שנתיים.

אמנון דה-הרטוך: לכן, נכון לעכשיו זה החל מתשס"ו.

אמנון דה-הרטוך: מכל מקום, אחת משתיים: אם זו חובת מדינה, צריך ללכת למכרז, לא צריך לשקול בכלל פטור.

אמנון דה-הרטוך: אם זו לא חובת מדינה צריך ללכת למבחן תמיכה.

אמנון דה-הרטוך: אין אופציה שלישית.

קולט אביטל: אז תלכו למבחן תמיכה.

אמנון דה-הרטוך: אני חשבתי שאולי זו חובת מדינה, אבל מכל מקום צריך להבהיר כאן נקודה אחת מאד חשובה.

קולט אביטל: זה חלם.

ציון שבת: זה לא חלם.

קולט אביטל: אנחנו יורים לעצמנו ברגל.

קולט אביטל: אנחנו כולנו יורים לעצמנו ברגל פה.

זבולון אורלב: אני אגיד לך למה זה חלם.

זבולון אורלב: פועל מפעל נהדר לדעת כולכם, 12 שנה.

זבולון אורלב: באה הכנסת ואומרת: אנחנו לא רוצים שזה יהיה בנוי על רצון טוב של דודות טובות ואנחנו רוצים שזה יהיה מסודר.

זבולון אורלב: אז הכנסת מחוקקת.

זבולון אורלב: אלא מה?

זבולון אורלב: אין כרגע כסף.

זבולון אורלב: אז מהרצון הטוב של הכנסת, שאומרת: הילדים האלה זכאים ליותר, עכשיו עומד ליפול כל המפעל.

זבולון אורלב: זאת מדינת חלם.

זבולון אורלב: במקום שהמשפטנים שלנו יבינו את כוונת המחוקק.

זבולון אורלב: מה רוצה המחוקק?

זבולון אורלב: למה הוא חוקק את החוק הזה?

זבולון אורלב: להפיל את עמותת תלל"ים?

זבולון אורלב: המשפטנים, מתחת לאדמה, היו צריכים להבין מה כוונת המחוקק.

זבולון אורלב: אפשר להתפוצץ.

אמנון דה-הרטוך: אם יותר לנו לסיים, אני מקווה שאולי נוכל לגמור את המהלך.

זבולון אורלב: אני מקווה שתגמרו את המהלך ולא תגמרו את העמותה.

אמנון דה-הרטוך: חס וחלילה, חס וחלילה.

אמנון דה-הרטוך: צריך לומר דבר כזה: אנחנו נמצאים במקרה אופייני לסיטואציה שבה אנשים שהיו רגילים כל הזמן לקבל על בטוח, חוששים שלא יקבלו.

אמנון דה-הרטוך: זו סיטואציה שמוכרת לי לא רק בנושא הזה אלא בעשרות נושאים שמשרד המשפטים מטפל בהם מול כל משרדי הממשלה.

אמנון דה-הרטוך: זה עדיין לא אומר שהסיטואציה האלטרנטיבית של תחרות, היא בלתי אפשרית.

אמנון דה-הרטוך: אני תמיד שואל במקרים האלה: אם תיאור העמותה את מעשיה, את היקף פעילותה הוא נכון, אני לא מצליח להבין – ואני מאמין לכל מילה שנאמרה פה.

אמנון דה-הרטוך: לפחות ממה שאנחנו בדקנו התיאור הזה היה אמין ביותר – אז אני לא מצליח להבין אחת משתיים: או שיצאו למכרז ואז הסיכוי שלכם לזכות הוא כמעט מאה אחוז - - -

זבולון אורלב: לא.

אמנון דה-הרטוך: רגע.

אמנון דה-הרטוך: או, אפשרות שניה, שלמרות שאתם עושים פעולה נהדרת, יש אולי אפשרות, בניגוד לטענה שלכם שהיא עדיין דורשת ראייה, שגוף מסחרי – שזה אולי ביטוי מאד מאד גס במדינת ישראל, כי עמותה כידוע - ואני לא מדבר כרגע על עמותת תלל"ים - זה דבר קדוש ללא שום פגמים.

קולט אביטל: הוא לא רווחי.

אמנון דה-הרטוך: סליחה, רבותי, אני רוצה להגיד דבר כזה: כאן ישנה דרישה שהתלמיד יקבל שירותי לימוד.

אמנון דה-הרטוך: עד כמה שלי ידוע, עם כל הכבוד, הדבר הזה הוא לא דבר שאופייני רק לעמותת תלל"ים כגוף.

אמנון דה-הרטוך: אני מכיר למשל את הפעילות באוניברסיטה העברית, שיש לנו סטודנטים שנותנים שיעורי בית לתלמידים.

אמנון דה-הרטוך: זה לא אומר שהפעילות שלהם איכותה טובה.

אמנון דה-הרטוך: הם נותנים אולי גם לתלמידים בבתיהם.

אמנון דה-הרטוך: אני מודה שאני לא כל כך מבין על מה מבוססת ההנחה המאד מאד מוצקה בדיון עד כה, שלא יתכן שיקום גוף שבאופן מסחרי יחליט שהוא רוצה לעשות את זה.

אמנון דה-הרטוך: איך הגוף הזה יזכה?

אמנון דה-הרטוך: כי הוא צריך להציע את המחיר הזול ביותר.

אמנון דה-הרטוך: למה העמותה הזו לא תזכה?

אמנון דה-הרטוך: מפני שהיא תציע מחיר יקר יותר.

אילת כהן: זה לא נכון.

אילת כהן: יש איכויות.

קולט אביטל: זאת בדיוק הבעיה, אנחנו לא מדברים פה על מחירים.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על מיומנויות.

אמנון דה-הרטוך: סליחה, אני לא אמרתי שזו דרישת הסף היחידה.

אמנון דה-הרטוך: להפך.

אמנון דה-הרטוך: דרישות הסף מן הסתם הן מקצועיות והן יכולות לדרוש ניסיון, דרישות של איכות, בוודאי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ניתן עכשיו לעשות מכרז בשביל זה ולהביא את הגוף הזה שיפעל בזמן?

אילת כהן: הגוף יכול לגשת למכרז.

זבולון אורלב: עד הראשון בספטמבר.

אילת כהן: אז אני אתן תשובה גם לזה.

אמנון דה-הרטוך: לעניין העיתוי, משרד החינוך כמובן צריך לענות לזה וכמובן שזה שיקול שצריך, לדעתי, להפעיל כדי לא לפגוע בפרוייקט.

אמנון דה-הרטוך: אני רק רוצה לומר דבר כזה: ברור שמכרז ידרוש את כל דרישות האיכות ואפילו זה לא יהיה פסול להתבסס על הניסיון של עמותת תלל"ים, לדעת איך היא עשתה כל כך יפה ולהציב את זה בדרישות של המכרז.

אמנון דה-הרטוך: אני לא מבין.

אמנון דה-הרטוך: תמיד יש את האימה הזאת של הגוף שהוא מלכ"רי שיבוא איזה גוף מסחרי ויתחרה ויזכה בו.

אמנון דה-הרטוך: זה לא קורה, זה לא סביר שזה יקרה ואם זה סביר שזה יקרה, ראוי שזה יקרה.

זבולון אורלב: את רוצה להשלים?

אילת כהן: אני רוצה להשלים ואני אקצר כי זמננו קצר.

אילת כהן: אני רק רוצה לדייק בכמה נקודות.

אילת כהן: התחום של התמיכות הוא בדרך כלל לא התחום שלי במשרד, אני רק רוצה לומר שהבנתי שלשנה הזאת כן הוגשה בקשת תמיכה, שהיא בעצם נמשכה על ידי הגוף עצמו.

אילת כהן: את זה ראוי שנדע, כי אולי ברגע שהם ראו שהמשרד הולך לקדם את תנאי החוק למרות ההקפאה בחוק ההסדרים - - -

זבולון אורלב: ומבחינת

זבולון אורלב: כם אפשר את תשס"ג להפעיל במתכונת של תמיכה?

זבולון אורלב: אני שואל.

אילת כהן: מיד אני אומר לאדוני.

אילת כהן: השנה יש מבחן תמיכה.

אילת כהן: אי אפשר לתמוך ולרכוש פעולה באותה שנה.

אילת כהן: זאת אומרת, אם השנה היתה תמיכה לא היינו מוכנים להפעיל, בוודאי לא את אותו גוף, במסגרת רכישה.

אילת כהן: לכן מה שאני מדייקת זה שהיתה פה בקשת תמיכה שהגוף בעצם משך אותה.

זבולון אורלב: את מוכנה בכל זאת להשיב לי?

זבולון אורלב: האם המשרד נכון, השנה, שההתקשרות בינו לבין העמותה תהיה במסלול תמיכה ולא במסלול רכישה?

אילת כהן: לשנה הזאת?

אילת כהן: ל-2002?

זבולון אורלב: השאלה לא היתה ברורה?

זבולון אורלב: לחזור עליה בשלישית?

אילת כהן: לכן אני אומרת, אדוני:

אילת כהן: 2002 או - - -

זבולון אורלב: שנת הלימודים תשס"ג.

אילת כהן: אני מוכנה לבדוק את העניין הזה, אבל אם לא יתבטל מבחן התמיכה.

זבולון אורלב: במי תלוי ביטול מבחן התמיכה?

אילת כהן: זה תלוי במשרד.

זבולון אורלב: אני שואל את המשרד.

זבולון אורלב: את מייצגת את המשרד פה.

אילת כהן: השנה הזאת, אדוני, השנה הזאת מבחן התמיכה קיים.

זבולון אורלב: את לא עונה לי.

זבולון אורלב: אני שאלתי שאלה פשוטה, תעני לי כן או לא.

זבולון אורלב: אני מבקש ממך, תעני לי תשובה רק כן או לא.

זבולון אורלב: יש רק שתי אפשרויות.

זבולון אורלב: או כן או לא.

זבולון אורלב: האם המשרד מוכן - - -

אילת כהן: השנה הזאת מבחן התמיכה פורסם.

אילת כהן: דהיינו: המשרד היה מוכן, לשנת 2002 - - -

זבולון אורלב: את אומרת היה מוכן.

זבולון אורלב: אני שואל בפעם החמישית, האם המשרד מוכן.

אילת כהן: אדוני, המשרד פרסם מבחן תמיכה ב-2002.

זבולון אורלב: את יכולה להגיד שאת לא רוצה להשיב, את יכולה להגיד שאת לא יודעת, אבל אל תבזבזי לי את הזמן.

זבולון אורלב: את פשוט מבזבזת פה את הזמן של הוועדה.

אילת כהן: אני מנסה להסביר.

אילת כהן: אני לא ביקשתי הסברים ממך.

אילת כהן: עם כל הכבוד לך, לא ביקשתי ממך הסברים.

אילת כהן: ביקשתי רק תשובה.

אילת כהן: האם המשרד עדיין מוכן שהתתקשרות בינו לבין העמותה תהיה על מסלול תמיכה.

אילת כהן: יש פה רק או כן או לא, או לא יודעת.

אילת כהן: אני מנסה להסביר: לשנת 2002 כן - - -

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

אילת כהן: אדוני, אני מנסה להסביר, אם אדוני לא מוכן לשמוע - - -

זבולון אורלב: אמרת 2002 כן ואת יודעת ששנת הלימודים זה לא רק 2002.

אילת כהן: אבל אדוני, אם תתן לי להשלים, אז אולי אנחנו נשמע את התשובה המלאה.

זבולון אורלב: ולגבי 2003 או כן או לא?

אילת כהן: לגבי 2003 אנחנו יכולים לבדוק.

אילת כהן: אם אדוני ייתן לי להשלים את התשובה - - -

זבולון אורלב: לא, אני לא רוצה את השלמת התשובה, עם כל הכבוד לך.

זבולון אורלב: אני לא צריך את השלמת התשובה.

זבולון אורלב: בבקשה, קולט.

קולט אביטל: כשיוצאים למכרז אנחנו יודעים איך כותבים מכרזים.

קולט אביטל: יש כל מיני.

קולט אביטל: אתה באת ואמרת כאן: מכרז של מיהו הגוף הכי זול.

קולט אביטל: מה שאני מודאגת כאן זה המסחור ומה יותר זול ומה עולה פחות כסף.

קולט אביטל: כי מה שאנחנו כאן עדים לו או הדבר שעליו אנחנו מדברים, זה גוף שקם ובמשך 12 שנה רכש לו מיומנות, למד מטעויות, קשר קשרים ואם אתה מכניס דבר כזה למכרז, אז ודאי שאין לו תחרות בשוק.

קולט אביטל: אז השאלה היא איך כותבים מכרז.

קולט אביטל: השאלה השניה היא איך אנחנו היום, בסוף חודש יולי, יכולים להתכונן לתחילת שנת הלימודים, שהיא – אם אני לא טועה – בראשון לספטמבר.

קולט אביטל: איך יש לך זמן גם לכתוב את הפרמטרים של המכרז, גם להכריז אותו, גם לנסות להגיע לכל הגופים, גם להיות מכרז הוגן וגם להיות מוכן בראשון לספטמבר עם הגוף שיתחיל לפעול, עם הנסיעות, עם הניסיון ועם כל הקשרים.

קולט אביטל: אנחנו מגיעים לזה בשעת אפס ולכן אני רוצה לבוא ולהגיד לך: אנחנו מדברים פה על סוגיה שלדעתי היא מאד היפותטית.

קולט אביטל: משום שאין שום דרך היום להתחיל לעסוק בעניין הזה ולמצוא גוף שיתחיל לעבוד בראשון לספטמבר.

קולט אביטל: זה ממש היפותטי.

קולט אביטל: לכן אני מציעה, אני רוצה להצטרף לא בתור שאלה אלא בתור משאלה, למשרד החינוך להמשיך השנה ללכת בשיטת התמיכה ולא בשיטת המכרז.

קולט אביטל: בפיתרון של תמיכה ולא של מכרז.

זבולון אורלב: תראו, אותנו מה שמעניין זה לא העמותה, אותנו מעניינים הילדים.

זבולון אורלב: על פי הבנתנו, יש לנו בהחלט שני חששות.

זבולון אורלב: חשש אחד שבמכרז עד ראשון לספטמבר לא יושלמו ההליכים.

זבולון אורלב: כלומר: אם המשרד יתעקש ללכת לתהליך רכישה, בראשון לספטמבר אין פתרון.

זבולון אורלב: כי אנחנו יודעים את לוח הזמנים.

זבולון אורלב: וגם אם תזכה עמותה לפני הראשון לספטמבר, היא צריכה להיערך.

זבולון אורלב: זה לא בר ביצוע.

זבולון אורלב: דבר שני, אנחנו לא רואים אפשרות לחלק שנת לימודים ל- 2002 ו- 2003 – מה שניסו כאן לעשות.

זבולון אורלב: זאת התשובה.

זבולון אורלב: גם זה לא נראה דבר סביר, באמצע שנת לימודים להחליף את הסוסים.

זבולון אורלב: מאידך, יש לנו את החוק שיחול החל מתשס"ו.

זבולון אורלב: כלומר: צריכים לסדר את תשס"ג, תשס"ד ותשס"ה.

זבולון אורלב: אם אתם חושבים שזה נכון, בהנחה שבתשס"ג זה יפעל על בסיס תמיכות ולתשס"ד ולתשס"ה צריך עכשיו להתחיל לעשות היערכות מכרזים, לדעתי זאת מחשבה עקומה – אני כבר מכיר את זה.

זבולון אורלב: לפעמים חושבים עקום - אבל מה שעוד מטריד אותנו ואולי פה לא אתם הבעיה אלא אנחנו הבעיה – שחוק המכרזים שפך את התינוק עם המים.

זבולון אורלב: הרי מה יקרה?

זבולון אורלב: אני אומר לך שהם לא יזכו במכרז.

זבולון אורלב: כי ייגש גוף בשם כל מיני שמות, שרשנט, אני יודע.

זבולון אורלב: ואני אגיד לך איך הוא יזכה.

זבולון אורלב: הוא יעבור על הפרטים.

זבולון אורלב: המשרד אף פעם לא יכול להגדיר את האיכות.

זבולון אורלב: את זה יכולה להגיד יועצת משפטית, שיהיו הגדרות איכות.

זבולון אורלב: הואיל ואתה מומחה במשפט ואני מומחה בחינוך אני מוכרח להגיד לך שאין יכולת להגדיר הגדרות איכות בחינוך.

זבולון אורלב: אין יכולת.

זבולון אורלב: תמיד יהיו חורים ובחורים האלה תמיד נכנסות החברות.

זבולון אורלב: אתן לך דוגמה: פורסם מכרז לפרוייקט נעל"ה (נוער עולה לפני ההורים).

זבולון אורלב: כולם מכירים את פרוייקט נעל"ה.

זבולון אורלב: והנה זכתה חברה.

אילת כהן: לא זכתה חברה, אדוני.

אילת כהן: בוא נדייק.

זבולון אורלב: את צודקת.

זבולון אורלב: הגיעה לוועדת המכרזים והתברר שיש הצעה זולה - - -

אילת כהן: שבדרוג איכות יצאה גם יותר גבוה.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: בדרוג איכות מבחינה משפטית יצאה יותר גבוה.

זבולון אורלב: אבל למה?

אילת כהן: אבל לא משפטנים בודקים את האיכות.

זבולון אורלב: למה זה יצא ככה?

זבולון אורלב: מפני שבהגדרת איכות לא כתבו שהפסיכולוג שצריך למיין את הילדים ברוסיה, צריך להיות פסיכולוג ישראלי שמכיר את המציאות הישראלית, מכיר את מערכת החינוך הישראלית, יודע את היכולות והאיכויות של הפנימיות בישראל.

זבולון אורלב: אז מה עשתה החברה?

זבולון אורלב: - האגודה לקידום החינוך שעשתה את זה, לקחה פסיכולוגים, בעלי תואר שני, מומחים בחינוך פנימייתי, שעולים X - ומה עשתה אותה חברה?

זבולון אורלב: אמרה: לא כתבו את זה במכרז, לקחה פסיכולוגים רוסיים.

זבולון אורלב: פסיכולוג רוסי, לא יהודי, לא היה בישראל אף פעם, הוא ימיין ילד נעל"ה לפרוייקט בישראל.

זבולון אורלב: אני שמח שהיה לי חלק בהתקוממות נגד המכרז הזה ושברוך השם סיכלנו את המהלך הזה וכמו שאתם יודעים הדבר נפתר בדרך שלא כל המשפטנים רצו בה.

זבולון אורלב: אין אפשרות להגדיר איכות.

זבולון אורלב: אמנון, לו היינו יודעים שהדבר הזה הוא לשנים – אתם צריכים להתמודד.

זבולון אורלב: יכול להיות שצריכים לתקן את חוק חובת המכרזים, אולי לתקן בשירותי חינוך ורווחה, בכל מקום שבו דרושה התערבות חינוכית, אני לא בטוח שחוק המכרזים הוא נכון.

זבולון אורלב: אין לי שום ביטחון בדבר הזה.

זבולון אורלב: תמיד החברות המסחריות ימצאו את החורים.

זבולון אורלב: פה, לאושרנו, יש חוק והבעיה היא לא לדורות.

זבולון אורלב: הבעיה היא לשעתה, כי יש חוק.

זבולון אורלב: ואם בא משרד החינוך – ותשאלו אותו.

זבולון אורלב: אפשר לקיים דיון.

זבולון אורלב: הרי הגופים המתערבים חינוכית ידועים.

זבולון אורלב: הרי אי אפשר לבנות עכשיו גוף.

זבולון אורלב: הגוף באוניברסיטה שאתה מדבר עליו הוא ידוע - פרוייקט פר"ח ידוע.

זבולון אורלב: כל הגופים המתערבים בארץ ידועים למשרד החינוך.

זבולון אורלב: תשאלו אותם.

זבולון אורלב: תנו לנו את כל רשימת הגופים המתערבים.

זבולון אורלב: חברת המתנ"סים, פר"ח, דור שלום, לא יודע.

זבולון אורלב: יש מיליון גופים כאלה.

זבולון אורלב: תבדקו ותראו אם יש סיכוי, אם זה שייך.

זבולון אורלב: אם היה עוד גוף מתערב חינוכי – אני בעד לעשות מכרז, באמת.

זבולון אורלב: אני אישית לא מכיר גוף כזה, אבל אני לא אומר שאני מומחה.

זבולון אורלב: אני לא יודע הכל.

זבולון אורלב: הם יודעים יותר טוב ממני.

זבולון אורלב: קרן קרב אולי רוצה – אינני יודע.

זבולון אורלב: אולי יש עוד גופים מתערבים.

זבולון אורלב: אולי סמינר לוינסקי עושה פרוייקט – יכול להיות.

זבולון אורלב: אבל – גוף חינוכי.

זבולון אורלב: גוף חינוכי מתערב.

זבולון אורלב: לא מסחרי, לא פרטי, לא מה שרוצים לעשות עכשיו בטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: אנחנו נתקומם נגד הדברים האלה.

זבולון אורלב: אל תפריטו את החינוך.

זבולון אורלב: להוציא מכרז זה להפריט התערבות חינוכית.

זבולון אורלב: אגב – למה לא יפרסמו מכרז גם על ניהול בית ספר יסודי?

זבולון אורלב: תגדירו הגדרות איכות ואני מבטיח לך שתקבלו הצעות זולות יותר לניהול בית ספר יסודי מאשר הניהול של המדינה.

זבולון אורלב: אני חותם לך על הדבר הזה.

זבולון אורלב: כי אם המדינה מנהלת בית ספר על סמך זה שמנקה צריך לנקות ארבע כיתות, במכרז פרטי הם יכריחו עובדת לנקות חמש כיתות.

זבולון אורלב: אני אומר לך שזה יעלה יותר זול.

זבולון אורלב: למה המדינה לא עושה את זה?

זבולון אורלב: כי היא לא השתגעה עד כדי כך.

זבולון אורלב: כי היא מבינה שיש גבול להתערבות חינוכית.

זבולון אורלב: כי כל עוד זו המדינה, היא מחפשת שהמורה יהיה יותר משכיל, יותר ותק ויותר גמול השתלמות.

זבולון אורלב: זה עולה יותר כסף.

זבולון אורלב: ואילו אם זה יהיה גוף פרטי הוא יחפש את המורה בפחות השכלה, פחות ותק ופחות גמולי השתלמות.

זבולון אורלב: הדברים מאד פשוטים.

זבולון אורלב: ואיך תגדיר איכות חינוכית?

זבולון אורלב: אתה יכול להגדיר מורה מוסמך או לא מוסמך.

זבולון אורלב: לכן אנחנו מבקשים שלשלוש שנים הקרובות זה יהיה על מסלול של תמיכות, כמו שהיה עד עכשיו.

זבולון אורלב: אל תעשו את המשבר הזה, זה משבר מיותר, לפחות לא לתשס"ג.

אילת כהן: אבל אין בקשה.

אילת כהן: הם משכו את הבקשה.

ליאורה פלד: לא משכנו את הבקשה.

זבולון אורלב: דקה אחת.

זבולון אורלב: הפניה שלנו היא גם לעמותה.

זבולון אורלב: אני שואל האם זה נראה שזאת הצעת הפתרון המתגבשת, שתגישו מחדש את הבקשה לתמיכות ובתשס"ג זה יפעל על מסלול תמיכות.

לאה שקד: כבוד היושב ראש, אני מוכרחה לומר משהו.

זבולון אורלב: אני אתן לך.

זבולון אורלב: רגע.

ליאורה פלד: הבקשה לתמיכה הומרה, בהסכמת משרד החינוך לשעות לטובת הילדים.

ליאורה פלד: ויתרנו על ניהול, על הכל ובלבד שתהיינה שעות לסיים את השנה הזאת.

ליאורה פלד: היא נוצלה במלואה.

ליאורה פלד: אין בתקנת התמיכה ולו שקל אחד.

לאה שקד: - - -

זבולון אורלב: אני שמעתי שאת רוצה לדבר.

זבולון אורלב: אל תפריעי ואל תצעקי, עם כל הכבוד לך.

ליאורה פלד: גבירתי, בעזרתו של מר ציון שבת – והוא יבורך על כך – כשנותרנו בלי שעות בראשון למאי, ביקשנו להמיר – בשביל הערך של זה, כדי לתת לילדים יותר שעות – ויתרנו על הכסף והמרנו בשעות לטובת הילדים.

זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה אלייך: אתם צריכים את דמי הניהול?

זבולון אורלב: כי הוא מתאר את זה שכל הצרות התחילו מהבקשות שלכם לדמי ניהול.

ליאורה פלד: אני לא רוצה להיכנס לתאור, אבל בהחלט אנחנו צריכים דמי ניהול.

ליאורה פלד: לא ניתן לנהל בית ספר של 1700 ילדים כאשר אין במה לשלם לטלפון, מזכירה, פקס וכולי.

זבולון אורלב: איך זה נוהל עד עכשיו?

ליאורה פלד: זה נוהל כך: קיבלנו, עד 1998 כסף.

זבולון אורלב: איך נוהל בשנים 1999 ו-2000?

ליאורה פלד: מכספי העמותה.

זבולון אורלב: אז מה קרה עכשיו שזה לא יכול להיות מנוהל יותר מכספי העמותה?

ליאורה פלד: הנהלת תללי"ם פנתה למשרד החינוך ואמרה: הגיעו מים עד נפש, נגמרו הרזרבות.

זבולון אורלב: יש לי שאלה למשרד החינוך: בהנחה שהם מוכנים לחדש את בקשת התמיכה, האם זה נראה בעיניכם הפתרון הנכון, האפשרי?

ציון שבת: יש כאן רק טעות.

ציון שבת: רוב הפעולה נעשתה לא בעזרת התמיכה בכלל.

ציון שבת: התמיכה היתה 170 אלף שקל בסך הכל.

זבולון אורלב: יש לי בקשה אליך: אנחנו, עוד חמש דקות, צריכים לסיים.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים בחמש דקות למצוא פתרון.

זבולון אורלב: זה מה שיש לנו.

זבולון אורלב: אני שואל אותך: האם אפשר לחדש את ה-170 אלף שקל לדמי הניהול דרך תמיכות?

זבולון אורלב: שתוגש בקשה על פי הקריטריונים, כשר למהדרין.

ציון שבת: התמיכה לא היתה עבור ניהול בכלל.

ציון שבת: גם הכסף בתקנת התמיכה היה עבור שעות הוראה.

ציון שבת: הנה, גם ליאורה מסכימה לזה.

ציון שבת: זה היה הקריטריון.

זבולון אורלב: אז מה קרה?

ליאורה פלד: אין.

ליאורה פלד: כבר שלוש שנים.

זבולון אורלב: למה השני מיליון שקלים שלכם לא יכולים ללכת לניהול?

ליאורה פלד: הם הולכים למחשבים, לשעות נוספות.

זבולון אורלב: תראי מה שקורה, ליאורה.

זבולון אורלב: אתם לא קיבלתם דמי ניהול לאורך כל השנים.

זבולון אורלב: קיבלתם שעות.

ליאורה פלד: לא.

ליאורה פלד: קיבלנו.

זבולון אורלב: מתי?

ליאורה פלד: עד 1998 קיבלנו.

זבולון אורלב: סליחה, גבירתי.

זבולון אורלב: 1999-2001 אין לכם דמי ניהול וזה מתנהל.

ליאורה פלד: הרזרבות נגמרו.

ליאורה פלד: אין יותר רזרבות להשתמש בהן.

זבולון אורלב: ואם אתם לא תתנו את השעות והם יתנו את השעות ותשתמשו בכסף שהם מגייסים לדמי הניהול.

ליאורה פלד: אבל תורמים לא נותנים דמי ניהול.

ליאורה פלד: תורמים אומרים: זה עבור שעות, זה עבור רכישת מחשבים.

זבולון אורלב: אפשר להוסיף לקריטריון התמיכה גם דמי ניהול?

אמנון דה-הרטוך: עלויות תקורה של הפעלת העמותה.

אמנון דה-הרטוך: זה דבר אפשרי, הוא קיים במבחני תמיכה.

זבולון אורלב: האם משרד החינוך מוכן?

ציון שבת: ל-2003 כן.

זבולון אורלב: למה לא ל-2002?

ציון שבת: כי 2002 נגמר.

ציון שבת: צריך לשנות קריטריונים.

זבולון אורלב: האם אתם, אם זה יסודר מ-1.1.03 נראה לכם שתוכלו למשוך?

ליאורה פלד: כן.

זבולון אורלב: האם זה הפתרון המסתמן, ציון?

ציון שבת: אני, כל פתרון שיתן לי להפעיל את זה אני אקח.

זבולון אורלב: אמנון, אתה מוכן להתייעץ לגבי זה?

זבולון אורלב: יש לנו רבותי 4 דקות.

זבולון אורלב: זו הסיבה שהיום אני מאד חותך את הדיבור.

לאה שקד: אני מאד מבקשת לא להכריע, משום שיש לי איזשהי בקשה.

זבולון אורלב: אנחנו לא מכריעים.

זבולון אורלב: בבקשה.

לאה שקד: אף אחד לא יחשוד בי שיש לי משהו נגד עמותת תללי"ם.

לאה שקד: יש לי איזושהי תחושה שדנים בטפל ולא בעיקר.

זבולון אורלב: מה העיקר?

לאה שקד: אנחנו הולכים לשפוך את התינוק עם המים.

לאה שקד: מאד לא נוח לי פה הדיון הזה.

לאה שקד: מפני שהדיון אם כן צריך לצאת למכרז או ללכת לפטור ממכרז, הכניס אותנו לאיזשהו סד.

לאה שקד: הכוונה של משרד החינוך – ואני קיבלתי את המנדט להיות המיישמת של החוק הזה – החלטנו, לטובתם של הילדים, להתחיל ליישם את החוק באותם הנושאים שהם לא מצריכים תוספת תקציב.

לאה שקד: כל המטרה היתה לקחת את 600 שעות התקן פלוס שעות התמיכה – וליאורה מהנהנת בראש – ולאחד אותם.

לאה שקד: מפני שאי אפשר בו זמנית לתת שעות תקן וגם כספי תמיכה.

לאה שקד: ההחלטה שאתה, עם כל הכבוד, מוביל כרגע, שמתייחסת ל-170 אלף שקל, היא ה"פינאטס".

זבולון אורלב: איך את רוצה לפתור את הבעיה?

לאה שקד: אני חשבתי שנכון הוא לפתור את זה ברוח החוק.

לאה שקד: זה מהלך שהאגף לחינוך מיוחד הציע למשרד.

זבולון אורלב: מה הפתרון שלך?

לאה שקד: הפתרון הוא אחד משניים: או לקחת את ה-600 שעות, להפוך אותן לכסף ולצאת למכרז ואם יש צורך ויש אפשרות לפטור את עמותת תללי"ם ממכרז אז אנחנו בוודאי לא נגד והוא נכון כי הוא ברוח החוק ולא דוחה את זה לא לארבע או חמש או שש שנים.

זבולון אורלב: ואת זה תספיקי לעשות עד הראשון לספטמבר.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: הלאה.

לאה שקד: אנחנו לא התכוונו לעשות את זה לפתיחת שנת הלימודים.

זבולון אורלב: אז מה האפשרות השניה?

לאה שקד: האפשרות היתה ללכת למכרז הזה או לפטור ממכרז בראשון לינואר לשנת התקציב ולהשאיר את המצב הקיים בשעות תקן מספטמבר עד ינואר, כי הן שעות אפקטיביות, זה לא שעות של מורים.

זבולון אורלב: אני יודע.

לאה שקד: כל המהלך הזה היה כדי לאפשר לתללי"ם לא להיות במצוקה.

לאה שקד: למה תללי"ם יכלה לחיות לפני שנתיים?

לאה שקד: כי כל זמן שהיא חיה בבניין של משרד החינוך – ואני לא זאת שמוסמכת להגיד אם זה בסדר או לא בסדר, השתמשה בדואר של משרד החינוך וגם בשנים האלה עשינו ככל יכולתנו כדי לא - - -

זבולון אורלב: מה הפתרון?

זבולון אורלב: תעזבי אותי מכל הסיפורים האלה.

זבולון אורלב: אין לנו זמן עכשיו.

לאה שקד: הפתרון הוא ללכת ליישום החוק בראשון לינואר.

זבולון אורלב: אבל אין רישום החוק בראשון לינואר.

לאה שקד: - - הוקפא, לא בחלקים הכספיים שלו.

זבולון אורלב: אתה הבנת מה היא רוצה?

זבולון אורלב: אתה יכול לתרגם לי?

ציון שבת: אני הבנתי מה היא רוצה, אבל אי אפשר לחלק את השנה לשניים.

ציון שבת: אי אפשר.

זבולון אורלב: תראי מה שקורה לנו.

זבולון אורלב: את מבינה מה שקורה לנו?

זבולון אורלב: אתם יושבים פה שלושה חברים מאד נכבדים, חלקם ידידים אישיים שלי משכבר הימים, ואני מתבייש.

זבולון אורלב: אני מתבייש שאת – עובדת בכירה באגף לחינוך מיוחד – חושבת ומתארת לעצמך שאפשר לחלק שנת לימודים?

זבולון אורלב: את מתארת לעצמך שבאמצע שנת לימודים יתפרסם מכרז ושיכנס גוף אחר?

זבולון אורלב: כך את רואה את הדברים?

זבולון אורלב: אפשרות כזאת?

זבולון אורלב: אני שואל אותך.

לאה שקד: כן ואני שואלת את השאלה הזאת.

זבולון אורלב: אני המום.

לאה שקד: חבר הכנסת אורלב, זה לא מגיע לי שתדבר אלי כך.

לאה שקד: מפני שאני שאלתי את השאלה הזאת בלשכה המשפטית.

זבולון אורלב: את תייצגי את הילדים, אל תייצגי את הלשכה המשפטית.

לאה שקד: אני מייצגת את הילדים.

זבולון אורלב: תאבקי נגדם.

זבולון אורלב: המשפט צריך לשרת את החינוך ולא החינוך את המשפט.

אילת כהן: הוא לא שואל אותך משפטית, אלא מקצועית.

לאה שקד: אכן כן.

לאה שקד: אני מקצועית ואני בעד זה שעמותת תללי"ם תזכה ואני אעשה הכל כדי לשם כך.

זבולון אורלב: לאה, את יודעת שאני מעריך אותך מאד מבחינה מקצועית.

זבולון אורלב: אני רק מייעץ לך עצה ידידותית: אל תתערבי ואל תשמיעי דעה בתחום שאת לא מומחית בו, שהוא תחום המשפט והניהול של מכרזים.

זבולון אורלב: תאמיני לי.

זבולון אורלב: את נכנסת פה לשדה מוקשים ואת נכשלת.

זבולון אורלב: אין לך פתרון.

לאה שקד: אבל שדה מוקשים הרבה יותר גדול חבר הכנסת אורלב זה ללכת עכשיו ולהמיר את זה חזרה לכספי תמיכות.

זבולון אורלב: לא ימירו את זה.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים שהשעות תשארנה.

זבולון אורלב: צריך למצוא פתרון ביניים.

זבולון אורלב: הילדים יקרים לנו.

זבולון אורלב: לא עולה על הדעת שבראשון לספטמבר המערכת לא תפעל.

זבולון אורלב: אין למערכת החינוך שום פתרון אחר לראשון לספטמבר זולת תללי"ם.

זבולון אורלב: אם יש למשרד פתרון – שישימו אותו על השולחן.

זבולון אורלב: לא מכרז ולא שום דבר אחר.

זבולון אורלב: אין לו כרגע פתרון כזה.

זבולון אורלב: לכן, מה שאנחנו מציעים כרגע זה לסכם על דעת משרד המשפטים פתרון לשנת הלימודים תשס"ג.

זבולון אורלב: זה מה שאנחנו כרגע מנסים לגבש ותציעו אתם פתרון.

זבולון אורלב: אני לא אומר מה הפתרון, לאה.

זבולון אורלב: תציעו אתם.

זבולון אורלב: יושב פה מנהל תחום בקרה במנהל הפדגוגי, הוא המוביל מטעמכם, יושב פה אמנון דה-הרטוך, כל המומחים נמצאים פה.

זבולון אורלב: תגידו לנו מה הפתרון.

זבולון אורלב: זכותנו לדעת מה בדעת הרשות המבצעת לעשות כדי שבראשון לספטמבר יקבלו הילדים את השירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מתנצל.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חייב לפתוח את הישיבה של המליאה בתשע לכן אני חייב לקום עכשיו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני סומך על היושב ראש ועל כל הנוכחים הנכבדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני כמעט בטוח שנצא מפה עכשיו עם פתרון.

זבולון אורלב: ואתה מאשר לי להמשיך את הישיבה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ודאי, ודאי.

זבולון אורלב: הוא עכשיו יושב ראש ישיבת הכנסת, אסור לקיים ישיבת ועדה בזמן מליאה, אבל עכשיו יש לי אישור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש לך אישור, אדוני.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: תודה רבה.

קולט אביטל: אני רוצה לתמוך בפתרון שאתה הצעת, משום שלדעתי הוא היחידי שיכול לאפשר לנו לצאת מהמשבר הנוכחי ואני באמת רואה בחרדות גדולות מה שעלול לקרות בראשון לספטמבר אם אנחנו לא נלך במסלול הזה.

קולט אביטל: יחד עם זאת, אני לא רוצה שאנחנו נחשוב רק בטווח קצר מן היד אל הפה.

קולט אביטל: מה שזה אומר, זה שאני לא רוצה שבעוד שנה בדיוק בזמן הזה העמותה תחזור לשולחן הזה בדיוק עם אותה הבעיה.

קולט אביטל: זאת אומרת שיחד עם הפתרון אד-הוק הזה, שאתה הצעת, שאליו אני מצטרפת, אני הייתי רוצה אדוני היושב ראש שאנחנו נייחד לזה אולי עוד ישיבה בבוא העת כדי שיחזרו אלינו עם פתרונות מוסכמים שיבטיחו א', שהילדים ימשיכו לקבל את השירות הטוב ביותר.

קולט אביטל: ב', אם רק אפשר - אני אולי אומרת כאן דבר שלא מחייב את משרד החינוך, אבל ההתרשמות שלי היא שאין גוף אחר שרכש את הניסיון שלי ולכן אני הייתי רוצה לראות את הגוף הזה ממשיך בסוג הפתרונות שהוא נתן.

קולט אביטל: לכן אני מבקשת שאנחנו נדבר גם על הטווח הארוך – לא היום, אין זמן.

קולט אביטל: בואו ננסה לסכם איך מתחילה שנת הלימודים, איך היא נמשכת שנה שלמה ולא חצי שנה אבל בואו נחזור לנושא הזה וננסה לסכם אותו גם לטווח ארוך.

ציון שבת: אנחנו מבינים מה המשימה שלנו.

ציון שבת: היא היתה גם לפני כן ותימשך גם עכשיו.

זבולון אורלב: לדעתכם יש פתרון, אמנון?

אמנון דה-הרטוך: אני חושב שאפשר.

אמנון דה-הרטוך: קודם כל צריך לצאת מנקודת הנחה שחייבים למצוא פתרון.

אמנון דה-הרטוך: חובה.

זבולון אורלב: כמה זמן לדעתכם אתם צריכים כדי לגבש פתרון?

ציון שבת: כשבועיים.

זבולון אורלב: שבועיים.

זבולון אורלב: מקובל.

ליאורה פלד: הילדים הגיעו את כל הדרך.

ליאורה פלד: דקה לכל אחד כדי להגיד משהו.

זבולון אורלב: את גם לא בסדר.

זבולון אורלב: סליחה שאני אומר לך.

זבולון אורלב: את ידעת שהישיבה היא שעה.

זבולון אורלב: אם את רוצה שהילדים ידברו – מה אני צריך לעשות עכשיו?

זבולון אורלב: אני צריך לעלות בתשע למליאה.

זבולון אורלב: מה את מציעה לעשות?

ליאורה פלד: שתעלה בתשע למליאה, אבל נמסר לנו לזמן אותם.

זבולון אורלב: אני באמת אעלה בתשע למליאה.

זבולון אורלב: את ידעת שהישיבה היא שעה.

ליאורה פלד: נמסר לנו לזמן ילדים, אחרת לא היינו מזמנים אותם.

זבולון אורלב: זו היתה טעות.

זבולון אורלב: אני מתנצל בפני הילדים.

זבולון אורלב: אנחנו מראש ידענו שזאת שעה.

זבולון אורלב: אני פשוט מתנצל.

זבולון אורלב: אם חברת הכנסת קולט אביטל יכולה להישאר, אני אכיר לה תודה.

זבולון אורלב: אני חייב לעלות למליאה.

זבולון אורלב: לו היו שואלים אותי, הייתי אומר לא לעשות את הדבר הזה.

זבולון אורלב: היה ברור לי שבישיבה של שעה אי אפשר גם לשמוע את הילדים.

זבולון אורלב: הייתי מאד רוצה לשמוע את הילדים.

קולט אביטל: אני אשאר לשמוע את הילדים, אבל אני לא אשנה את הסיכומים.

ליאורה פלד: תודה רבה.

ליאורה פלד: ודאי שלא.

זבולון אורלב: לא, אנחנו נסכם.

זבולון אורלב: הישיבה לא תנעל.

זבולון אורלב: אני אמנה את חברת הכנסת אביטל למלא את מקומי, היא תהיה יושבת ראש הוועדה.

זבולון אורלב: אני רוצה רק לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות קובעת שעמותת תללי"ם המקיימת שירות חינוכי לילדים חולים מזה כשתים עשרה שנה ממלאת תפקיד חינוכי חיוני במערכת החינוך ומברכת אותה על פועלה.

זבולון אורלב: משרד החינוך קיבל על עצמו לגבש פתרון בתיאום עם משרד המשפטים כדי לאפשר את קיום השירות בשנת הלימודים תשס"ג ולדווח על כך לוועדה תוך שבועיים.

זבולון אורלב: לקראת תשס"ד, אם וכאשר תתעורר בעיה ותתקבל על כך הודעה או ממשרד החינוך או מעמותת תללי"ם, תחזור הוועדה לדון שוב בנושא.

זבולון אורלב: זה מקובל עליכם?

אילת כהן: אם אתה שואל, אני חושבת שזה לא נכון.

זבולון אורלב: מה לא נכון.

אילת כהן: יש לי תחושה - - -

זבולון אורלב: תחושות אחר כך.

זבולון אורלב: גם לי יש תחושות.

זבולון אורלב: מה לא נכון?

אילת כהן: אני מדברת מבחינה משפטית, אדוני.

אילת כהן: אנחנו לא מדברים פה על העניין, אנחנו מדברים על הגוף.

זבולון אורלב: את יכולה להקריא לי את ההחלטה?

זבולון אורלב: כי אני נזהרתי בניסוח שלי.

אילת כהן: לכן אני אומרת: אם תתעורר בעיה, אתה אומר בעצם: אם הגוף לא ימשיך לנהל את זה - - -

יהודית גידלי: לא, לא.

יהודית גידלי: אני אקריא לך את המשפט.

אילת כהן: אני שמעתי את המשפט.

אילת כהן: אני מדברת על המשמעויות.

יהודית גידלי: את תרשי לי בכל זאת לקרוא לך מה אמר היושב ראש?

אילת כהן: כן, ודאי.

יהודית גידלי: "משרד החינוך קיבל על עצמו לגבש פתרון בתיאום משרד המשפטים, כדי לאפשר קיום השירות לתשס"ג ולדווח לוועדה תוך שבועיים".

אילת כהן: זה לא החלק הזה.

יהודית גידלי: "לקראת תשס"ד אם וכאשר תתעורר בעיה ותתקבל על כך הודעה ממשרד החינוך או מתללי"ם תחזור הוועדה - - -

זבולון אורלב: או ממשרד החינוך, או מתללי"ם או מכל גורם אחר, תחזור הוועדה לדון.

יהודית גידלי: "או מכל גורם אחר, תחזור הוועדה לדון בנושא שנית".

זבולון אורלב: נחה דעתך?

אילת כהן: כן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: יש למישהו הערות על הסיכום הזה?

זבולון אורלב: לכם יש הערות?

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הישיבה לא ננעלת, חברת הכנסת קולט אביטל ממשיכה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: (היו"ר קולט אביטל)

קולט אביטל: אני מציעה, ליאורה, שתציגי את הילדים.

קולט אביטל: לי אין את הכלים לכך.

קולט אביטל: מפאת כבודם של הילדים שקמו מאד מוקדם בבוקר – ודאי לא ירושלמים, נכון?

ליאורה פלד: שניים ירושלמים שניים לא.

קולט אביטל: הייתי רוצה לשמוע מה הם חשים לגבי השירות שהם מקבלים.

ליאורה פלד: הוא בוגר, הוא יציג את עצמו.

רותם שמחה: אני מגבעתיים.

רותם שמחה: אני החסרתי בכיתה ח' מחצית השנה לסירוגין בגלל חיפוש אחרי בעיה שיש לי ומצאתי את עצמי לא מגיע לכל השיעורים ומתנתק מהמערכת.

רותם שמחה: לא ידעתי לאן ללכת.

רותם שמחה: אחרי חיפושים אמא שלי מצאה את תללי"ם.

רותם שמחה: הם עזרו לי לעבור את השנה הזאת ושנה אחרי זה למדתי כרגיל.

רותם שמחה: בכיתה י' הייתי צריך לעבור עוד ניתוח וגם להחסיר עוד המון שיעורים והשלמתי אותם.

ליאורה פלד: תלמיד מאד חרוץ.

ליאורה פלד: אנחנו מאד גאים בו.

קולט אביטל: אתה מוכן טיפה לפרט איזה סוג עזרה קיבלת?

רותם שמחה: עזרה לימודית.

קולט אביטל: אני יודעת.

קולט אביטל: באו מורים?

קולט אביטל: במה זה מתבטא?

קולט אביטל: איך הם עזרו לך?

רותם שמחה: בכיתה ח' היתה לי בעיה עם מתמטיקה בעיקר וגם היסטוריה, שזה היה מאד חשוב באותה שנה וקיבלתי מורה בשם ליאור שעזר לי בתחומים האלה ועזר לי להשלים.

רותם שמחה: בכיתה י', השנה, לא הגעתי כמעט לשום שיעור מחשבים או פיסיקה כי זה היה בשעות מאד קיצוניות של היום ולא יכולתי להגיע.

רותם שמחה: אז השלמתי את שני הנושאים האלה.

קולט אביטל: אז גם במקרה הזה הגיע מורה שההתמחות שלו היתה בתחום המחשבים?

רותם שמחה: בתחום המחשבים ובתחום המדעים.

קולט אביטל: אתם עובדים עם מורים שכל אחד מהם מומחה בתחום ספציפי?

ליאורה פלד: כן.

ליאורה פלד: לא רק כל אחד מומחה בתחום ספציפי, אלא לפי שפת הדיבור של הילד, אם הילד בא מהמגזר החרדי, אז יהיו מורים מתוך בית ספר שם – ממש "חנוך לנער על פי דרכו" ועל פי צרכיו.

קולט אביטל: איך אתם הצלחתם לגייס את כל המורים האלה?

ליאורה פלד: יש לנו קודם כל צוות קבוע של מורים.

ליאורה פלד: רוב המורים הם מחנכים ואנחנו באמת פרושים בכל מדינת ישראל, בכל המגזרים ובכל מקום.

קולט אביטל: והם עובדים אחרי שעות העבודה?

ליאורה פלד: או בימים החופשיים.

ליאורה פלד: מורים יש להם גם, תודה לאל, ימים חופשיים.

ליאורה פלד: הם צריכים נשימה בין כיתה עמוסה לכיתה עמוסה.

ליאורה פלד: אלה מורים שלא עובדים משרות מלאות, בדרך כלל.

קולט אביטל: יש לכם גם מורים שעובדים בהתנדבות?

ליאורה פלד: יש לנו מתנדבים, הם לא מורים.

ליאורה פלד: בנוסף לצוות הזה, כאשר נתקלים במקרה כמו של רותם ועוד מקרים, אנחנו מגייסים מורה ספציפי למחשבים שמגיע אליו.

ליאורה פלד: או מורה לפיסיקה או מורה לכימיה, או צרפתית.

ליאורה פלד: בנושא לזה תללי"ם מפעילה מכספי תרומות, כאחד הפרוייקטים היפים שמשרד החינוך עזר לנו להקים והמשכנו אותו הלאה, קמפוס וירטואלי שבו לא משנה איפה ילד נמצא.

קולט אביטל: הוא יכול להיכנס לאתר?

ליאורה פלד: עם מורה בזמן אמיתי.

ליאורה פלד: זה בית ספר אמיתי אחר הצהרים, בין השעות שלוש לשבע בערב.

ליאורה פלד: יש מורה אמיתי בזמן אמיתי ותקשורת קולית מלאה ושם אין מגבלה כי יש לנו מגוון של מורים וילד יכול לקבל שיעור פרטי במה שהוא צריך.

קולט אביטל: זה בתנאי שיש לו מחשב.

ליאורה פלד: אנחנו משאילים לו מחשב, אנחנו מממנים את הכל.

ליאורה פלד: ילד בתללי"ם אינו משלם אגורה.

ליאורה פלד: כך שאם אין לו מחשב אנחנו נותנים לו מחשב.

ליאורה פלד: אם צריך להתקין קו טלפון, אנחנו נתקין קו טלפון.

ליאורה פלד: אנחנו, בעזרת התרומות, עושים את הדברים.

ציון שבת: אגב, זה נכנס למכרז כאחד הקריטריונים.

קולט אביטל: יש גם קשר אינטראקטיבי?

ליאורה פלד: הוא מדבר עם הילד.

ליאורה פלד: קשר מלא אינטראקטיבי.

ליאורה פלד: שלא לדבר על התרומה בצד הטכנולוגי, מה זה עושה לילדים.

ליאורה פלד: במחנה הפליטים שועפת יש כמה ילדים עם מחשבים שלומדים בקמפוס בערבית – זו תפארת המחנה.

ליאורה פלד: זה גם גורם שחשוב לילד עצמו, לסטטוס שלו.

קולט אביטל: אנחנו נציג את הילדה השניה?

ליאורה פלד: כן.

ליאורה פלד: את רוצה להציג את עצמך?

ליאורה פלד: לא?

ליאורה פלד: אז המורה.

אברהים נאצר: שלום רב לכולם.

אברהים נאצר: הילדה עביר נופל היא מכיתה ב' מטייבה, במשולש.

אברהים נאצר: הילדה עשתה ניתוחים ברגל והתקופה נמשכת כמעט שבעה חודשים ועדיין יש לה בעיות.

אברהים נאצר: כמעט מתחילת השנה התחילו בניתוחים, כל הזמן ניתוחים וכל הזמן היא היתה בבית.

אברהים נאצר: התקשרו אלי פקידים כדי ללמד אותה, בגלל שיש לה היעדרות של מאה אחוז.

אברהים נאצר: הלכתי לבית שלה והתקשרתי לבית הספר.

קולט אביטל: אתה גם גר בטייבה?

אברהים נאצר: אני גר בכפר יטא.

אברהים נאצר: זה עשרים קילומטר מטייבה.

אברהים נאצר: התחלתי ללמד אותה דרך ייעוץ עם בית הספר, מה חסר לה, מה צריך לשפר.

אברהים נאצר: במהלך השנה נעזרתי גם במחשב, היא קיבלה מחשב וגם זה עזר לה ואני חושב שעזרתי לה הרבה במה שהיה חסר לה.

אברהים נאצר: כי יש שעות שקוראים להן שעות תלמיד חולה.

אברהים נאצר: במגזר הערבי זה רק שם, לא מבצעים את זה.

אברהים נאצר: אז מזמן שתללי"ם התחילה במגזר הערבי – זה כמעט שנתיים או שלוש – יש תוצאות.

אברהים נאצר: קודם שעות תלמיד חולה היה רק שם.

ליאורה פלד: מה שחשוב זה הילדה.

ליאורה פלד: אולי הילדה תגיד משהו?

קולט אביטל: לא להתבייש.

ליאורה פלד: אין לך מה להתבייש.

ליאורה פלד: לא?

ליאורה פלד: אולי האבא של הילדה רוצה להגיד משהו?

אוסאמה נופל: אני רק רוצה להגיד - - - באמת מורה יוצא מן הכלל.

אוסאמה נופל: אין מילים.

קולט אביטל: איך את מרגישה עכשיו?

קולט אביטל: בסדר?

קולט אביטל: איך עם הרגל?

קולט אביטל: יותר טוב?

קולט אביטל: את חושבת שתוכלי לחזור לבית הספר בשנה הבאה?

אברהים נאצר: עדיין יש בדיקות, כרגע זה לא ברור מה בקשר לשנה הבאה.

קולט אביטל: אבל את לא פוחדת שהחסרת איזה מקצוע.

קולט אביטל: נכון?

קולט אביטל: אוקי.

אברהים נאצר: אם תרשי לי, במילה.

אברהים נאצר: היו הרבה משפחות שהיו רוצות לבוא לכאן כי הן מאד נעזרו בעמותת תלל"ים.

אברהים נאצר: למשל, יש לי תלמיד שהוא מכיתה ט', מלפני שנתיים.

אברהים נאצר: יש לו בעיית תליסמיה וכל השנים הוא הפסיד לימודים.

אברהים נאצר: רק שנתיים מאז שהתחיל המפעל הוא מקבל את ההדרכה הזאת.

אברהים נאצר: קודם הוא לא היה מקבל אותה, אז מצבו באמת מאד קשה.

אברהים נאצר: לפעמים אני צריך ללמד אותו חומר של כיתה ה', ו', למרות שהוא בכיתה ט'.

קולט אביטל: תודה רבה.

ליאורה פלד: ערן?

ליאורה פלד: קשה לו לדבר?

ליאורה פלד: אז האמא.

סימה מזרחי: אני אדבר בגלל שעדיין קשה לו להתבטא.

סימה מזרחי: הילדים שלי, תאומים, נפגעו בפיגוע במדרחוב בראשון לדצמבר.

סימה מזרחי: מראשון לדצמבר הילדים לא בבית הספר.

סימה מזרחי: הם בכיתה י'.

סימה מזרחי: אבי חזר אחרי חודשיים עם הרבה קשיים רגשיים.

סימה מזרחי: בעזרת תלל"ים ועם המורה הוירטואלי אבי הצליח להגיע ולגמור שלוש בגרויות ולפי המתכונות הוא יגיע, אני מקווה, לבגרויות יפות מאד, של תשעים ומעלה.

סימה מזרחי: קיבל המון תמיכה ועזרה.

סימה מזרחי: ערן, שנמצא פה, נפגע בראש.

סימה מזרחי: עד היום הוא לא הלך לבית הספר, השנה הלכה לו.

סימה מזרחי: הוא מקבל עזרה מתללי"ם בלימודים, קיבל מחשב, הוא קיבל המון תוכנות לימוד, הכל לפי מה שמתאים לו, יש לנו בת שירות שבאה אלינו כל יום שעה וחצי ומלמדת אותו ולפי הצרכים היא כל פעם מחליפה לו תוכנות מחשב.

סימה מזרחי: היא מביאה לו ספרים ללימוד.

סימה מזרחי: אם הוא לומד היסטוריה, אז מה שיש בבתי ספר זה מאד קשה לו.

סימה מזרחי: בתללי"ם יש להם ספר שבו הם ריכזו את כל החומר לבגרויות בצורה יותר מתומצתת והיא יושבת אתו על הדברים האלה.

סימה מזרחי: יש לו מורה ללשון שגם התחילה ללמד אותו וראתה שזה עדיין מוקדם מדי לדקדוק ולפעלים, אז היא הביאה המון חומר והתחילה ללמד אותו קודם כל את העברית והסבירה לו.

סימה מזרחי: היא ראתה ששעה וחצי בשבוע זה לא מספיק, היא הגישה בקשה ואישרו לה מיד עוד שעה וחצי ללמד אותו.

סימה מזרחי: יש לערן גם מורה להיסטוריה ומורה למתימטיקה.

סימה מזרחי: הוא לומד במשך כל החופש והם אמרו לי: בשביל ערן, כלום לא סגור בחופש.

סימה מזרחי: הוא מקבל כל החופש את כל העזרה ואת כל המורים שהוא צריך.

סימה מזרחי: אני חושבת שהעבודה שהם עושים – קודם כל, גם יש לי למי לפנות.

סימה מזרחי: אם יש לי איזו בעיה, אם יש לי משהו שקשה לי להתמודד אתו, אז יש לי אבא.

סימה מזרחי: אני ממש מודה להם על כל העבודה הזאת.

סימה מזרחי: אני מבינה שעכשיו כן יאשרו את ההמשך שלהם, זה פשוט מרגיע אותי לגבי השנה הבאה.

סימה מזרחי: כי בשנה הבאה ערן, אני מקווה, יוכל לחזור ללימודים, אבל לא יותר משעה שעתיים ביום.

סימה מזרחי: אז אני שמחה שיש מישהו שיוכל לעזור לי ולתמוך בו ושיצליח גם הוא, כמו כל ילד אחר, להגיע לכל הבגרויות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ד"ר פלד, את יכולה אולי לתת לי להבין יותר טוב איך אתם, בעזרת מי ואיזה ייעוץ, הצלחתם להגיע לסוג ולרמת התוכניות שמתאימות לו?

ליאורה פלד: אנחנו קודם כל מתייעצים עם בית הספר.

ליאורה פלד: בתוך בית הספר, במקרה של ילדים שנפגעו קשה בפיגוע יש צוות שמטפל.

ליאורה פלד: אנחנו בקשר עם הצוות שמטפל בבית הספר.

ליאורה פלד: אנחנו בקשר במקרה כזה עם הצוות של בית החולים שממנו הוא יצא ומקבלים ייעוץ מדויק מה צריך לעשות אתו.

ליאורה פלד: הדבר היפה הזה שמשרד החינוך אפשר, באמת, מצד אחד קשר עם בתי ספר, מצד שני הקשרים שאנחנו יצרנו עם כל מי שמטפל בילדים במערך הבריאות, נותן את התשובה.

ליאורה פלד: אבא של ערן.

רפי מזרחי: אני אבא של ערן ואבי.

רפי מזרחי: הרבה אין לי מה להגיד על עמותת תלל"ים.

רפי מזרחי: הם עושים עבודת קודש.

רפי מזרחי: יש לי מילה אחת למשרד החינוך.

רפי מזרחי: תעזרו לילדים האלה, תעזרו לעמותת תלל"ים לעשות את העבודה ואני חושב שתבורכו אם אתם תעזרו לילדים האלה.

רפי מזרחי: יש הרבה ילדים כמו ערן שזקוקים למערכת הזאת.

רפי מזרחי: זו מערכת שעובדת – לדעתי, כך ראיתי בשנה האחרונה – זה הפיגוע השני שערן נפגע בו ועמותת תלל"ים היא אתנו בקשר, אם צריך משהו, חסר משהו.

רפי מזרחי: אני יכול להגיד לכם ואני אגיד את זה פה בפה מלא: אם לא העמותות האלה, אנחנו לא מקבלים עזרה מאף אחד.

רפי מזרחי: אז תיקחו את זה לתשומת לבכם.

רפי מזרחי: תעזרו לילדים האלה ותבורכו.

רפי מזרחי: לא בגלל שערן הוא הבן שלי.

רפי מזרחי: אני אומר את זה מכאב.

רפי מזרחי: אנחנו נתקלנו בהרבה בעיות מעבר לזה, אבל את הדבר המינימלי הזה – לימודים - שילד צריך אותו, אל תנעלו את הדבר הזה.

רפי מזרחי: כשמדובר בכסף אפשר למצוא פתרונות מכל מיני גורמים, אבל לא לפגוע בילדים האלה.

רפי מזרחי: הם זקוקים לזה, הם צריכים את זה.

רפי מזרחי: זה ממלא להם את היום, ממלא להם את החיים.

רפי מזרחי: אנא מכם – תעזרו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מי עוד, ליאורה?

ליאורה פלד: אחרונה חביבה: יסמין.

יסמין ג'בר: אני הייתי בבית חולים הרבה שנים ולא הלכתי לבית ספר הרבה זמן.

יסמין ג'בר: הסוכר והכליות והכבד שלי לא בסדר.

יסמין ג'בר: - - -הלכתי והייתי מתעייפת.

יסמין ג'בר: ועכשיו אני לא הולכת.

יסמין ג'בר: מורה היה בא כמה שבועות, כמה ימים והפסיק.

יסמין ג'בר: היה גם מחשב ולקחו אותו, אחרי השתלת כבד.

ליאורה פלד: אני אסביר.

ליאורה פלד: לא כל בתי הספר ידעו על עמותת תלל"ים.

ליאורה פלד: שרת החינוך עשתה אחד המעשים היפים, שלחה השנה 17,000 פוסטרים לכל בית ספר במדינה.

ליאורה פלד: הרבה בתי ספר שמעולם לא ידעו עלינו גילו אותנו.

ליאורה פלד: יסמין הגיעה אלינו כך.

ליאורה פלד: יסמין מדברת עברית ולא ערבית.

ליאורה פלד: היא גם קוראת וכותבת עברית ולא ערבית, משום שאת ההשכלה שלה היא קיבלה בבתי חולים.

ליאורה פלד: בת כמה את?

יסמין ג'בר: שש עשרה וחצי.

ליאורה פלד: היא בת 16.5.

ליאורה פלד: קיבלנו אותה השנה בסוף השנה והפסקנו – כי לצערנו השעות נגמרו ב-15 ביוני, שאז סוגרים ופותחים שוב בשנה הבאה.

ליאורה פלד: המורה קיבל אותה, הוא מקנה לה קריאה וכתיבה – בעברית ולא בערבית, כי זה מורה דובר עברית.

ליאורה פלד: לא הצלחנו לגייס דובר ערבית.

ליאורה פלד: היא מאד שמחה עם זה – וראשית חשבון.

ליאורה פלד: אני רוצה להאמין, לא לחשוב אחרת, שנוכל בתחילת השנה הבאה שוב להחזיר לה את המורים.

קולט אביטל: אחרי הישיבה של היום אני בטוחה שכן.

ליאורה פלד: וגם את המחשב והיא תוכל ללמוד.

ליאורה פלד: היא לא תלמד ערבית, היא תלמד עברית.

ליאורה פלד: היא באה מאבו-גוש, אבל הם גילו אותנו השנה אחרי שנים שהיא לא בבית ספר.

ליאורה פלד: אלה הילדים שלנו.

קולט אביטל: קודם כל אני רוצה להודות לך ולתללי"ם כי זה באמת מרגש, מה שאתם עושים ואני לא רוצה להכביר מילים, אבל לכל ילד שאתם מגיעים ולכל משפחה וכל עזרה, אתם פשוט תורמים, לא רק לילדים אלא לכל החברה.

קולט אביטל: אנחנו מצדנו, נעשה כל מה שאנחנו נוכל פה כדי שתמשיכו למלא את תפקידכם, לא רק כפי שעשיתם את זה עד היום, אלא משנה לשנה טוב יותר.

קולט אביטל: מי ייתן ולא נזדקק לשירותים כאלה, אבל כיוון שאנחנו מכירים את המציאות וכיוון שבכל זאת בחברה הישראלית יש סולידריות, אנחנו נמשיך לעבוד לשם חינוך כל הילדים, בין אם הם בריאים, בין אם הם חולים.

קולט אביטל: תודה רבה לכולם.