ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 430, 2002-03-11 13:15

זבולון אורלב: החלטתי שנכון לקיים ישיבת אבל של ועדת חינוך והתרבות, שהיא גם ועדת הספורט של הכנסת, לציין את זכרו ואת פועלו של ראש משפחתכם, יהושע רוזין ז"ל, שהוא חתן פרס ישראל.

זבולון אורלב: עשיתי כן דווקא מפני שהרגשתי שאחרי מותו, משום מה, גופים לא הזדמן או לא יצא וחשבתי שראוי מאוד שאדם שתרם כל כך הרבה לספורט הישראלי, המדינה תדע להוקיר את זכרו לקיים ישיבה פורמלית.

זבולון אורלב: אני מתכבד בזה שהמשפחה הגיעה אלינו, הרעיה יפה, הבן אלדר, הנכדים עדי, שרון וגלעד ואחותה של יפה הגברת כרמלה ורונסקי ובעלה מר יעקב ורונסקי יחד עם נציגים גם של משרד החינוך, גם של אגוד הכדורסל וגם של הועד האולימפי.

זבולון אורלב: יהושע רוזין נפטר בגיל 83, נולד ב- 1918, שהיא השנה האחרונה למלחמת העולם הראשונה.

זבולון אורלב: הוא נולד באלכסנדריה שבמצרים ובגיל 6 חודשים עלה לארץ.

זבולון אורלב: הוריו, שהיו ילידי מזרח אירופה, עלו לארץ בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, והטורקים גירשו אותם למצרים, כך נולד הסבא במצרים כשהמשפחה ממזרח אירופה.

זבולון אורלב: הם חזרו לתל אביב אחרי שהבריטים כבשו את ארץ ישראל מידי הטורקים.

זבולון אורלב: יהושע רוזין למד בבית הספר למסחר "גאולה" בתל אביב, לאחר מכן במכללה למורים לחינוך גופני, שלימים הייתה "וינגייט".

זבולון אורלב: אני לא איש ספורט מובהק אבל כאיש משרד החינוך והתרבות שנים רבות הכרתי את יהושע רוזין, שבצדק קראו לו "מר כדורסל".

זבולון אורלב: אני חושב שגם הוועדה שלנו יכולה להכתיר אותו כ- "מר כדורסל", שהיה ספורטאי לא רק בהתנהגותו אבל גם באישיותו.

זבולון אורלב: הייתה לו אישיות ששידרה תרבות ספורטיבית.

זבולון אורלב: הוא היה מאמן, מייסד מובהק של ענף הכדורסל בישראל, והתפתחותו של יהושע רוזין היא בעצם התפתחות הכדורסל בישראל.

זבולון אורלב: אני לא יודע כמה יודעים אבל עוזר המחקר שלנו גילה שיהושע דווקא הצטיין בענף הכדור יד.

זבולון אורלב: לאחר מכן, כשהתפתח ענף הכדור יד, הוא עבר לכדורסל ובנה "יש מאין".

זבולון אורלב: יחד עם חבריו לפלוגת "מכב"י" הקים את קבוצת כדורסל, סייע בהקמת קבוצות נוספות, פנה לבתי הספר והציע להם לפתח את משחק הכדורסל וזה השתלב במגמה של הוועד הלאומי, טרום הקמת המדינה, לפתח את כל נושא הכדורסל בספורט בארץ ישראל.

זבולון אורלב: כמו לכל מאמן טוב גם ליהושע רוזין היה מורה שקראו לו סם שטיינברג.

זבולון אורלב: את הידיעות שלו בכדורסל העמיק במסגרת השתלמות מקצועית אצל נט הולמן, מאמן כדורסל ידוע ונודע מאוד בארצות הברית.

זבולון אורלב: עוד לפני הקמת המדינה, שנה לפני הקמת המדינה, מונה יהושע רוזין לראשונה להיות מאמן נבחרת ישראל בכדורסל.

זבולון אורלב: את התפקיד הוא מילא בהצלחה בשנות השישים.

זבולון אורלב: אני חושב שמר רוזין היה מאמן הכדורסל הותיק ביותר, 50 שנה, היה ידוע כ- "מר כדורסל" וחלק ממכב"י תל אביב.

זבולון אורלב: הוא הוביל את מכב"י לזכייה ב- 13 אליפויות, ב- 11 גביעי מדינה והצעיד אותה גם להישגים חשובים כמו הגמר האירופי ההיסטורי לקבוצות מחזיקות גביע, בשנת 1967.

זבולון אורלב: בשנת 1968 עבר לאמן את קבוצת הפועל תל אביב, היריבה העירונית, איתה זכה בגביע מדינה בשנת 1984.

זבולון אורלב: בסוף שנות ה- 80' עד לסיום הקריירה המפוארת שלו היה אחראי על הנוער בהפועל תל אביב.

זבולון אורלב: הוא הדריך עוד קבוצות נוספות; הוא היה מאמן מאוד מבוקש.

זבולון אורלב: הוא אימן גם את הפועל גבעת ברנר, הפועל גבעת יגור, הפועל חולון, מכב"י רמת גן, הפועל ירושלים, הפועל חיפה, מכב"י ראשון וגם את אליצור תל אביב.

זבולון אורלב: יהושע רוזין לא היה רק מאמן, הוא היה גם מחנך.

זבולון אורלב: הוא היה מחנך גדול שהשקיע בטיפוח כשרונות כדורסל של צעירים.

זבולון אורלב: הוא הקדיש הרבה מאוד, לא רק לקצפת של השגת ההישג המיידי אלא השקיע הרבה מאוד בלימוד יסודות הכדורסל, המשחק הקבוצתי.

זבולון אורלב: תחת הדרכתו צמחו גדולי שחקני הכדורסל של מדינת ישראל, ביניהם אברהם שניאור, רלף ליין, מיקי ברקוביץ.

זבולון אורלב: במסגרת עבודתו בבית ספר למאמנים בוינגייט הכשיר מאות רבות של מאמני כדורסל.

זבולון אורלב: אפשר בהחלט לומר שבאימון הכדורסל היום במדינת ישראל חותמו של יהושע רוזין בהחלט טבוע עמוק מאוד.

זבולון אורלב: הוא הפך למאמן של המאמנים, ביניהם הידועים כמו צביקה שרף, פיני גרשום, מוליק קצורין ואחרים.

זבולון אורלב: היו לו גם תפקידים מעבר לאימון.

זבולון אורלב: הוא שימש מרכז ענף הכדורסל במרכז מכב"י, כמובן היה חבר איגוד הכדורסל של התאחדות לספורט.

זבולון אורלב: הוא היה יושב ראש הועדה המקצועית ויושב ראש ארגון המאמנים.

זבולון אורלב: עיריית תל אביב בחרה בו לפני שבע שנים ליקיר העיר תל אביב-יפו והעניקה לו את העיטור הזה על חמישים שנות פעילות במכב"י תל אביב, על כך שתל אביב הפכה להיות בזכותו מעצמה בינלאומית בכדורסל עד עצם היום הזה.

זבולון אורלב: הוענק לו עיטור כבוד כאיש פועלו של מרכז הפועל ב- 1997.

זבולון אורלב: הוא קיבל גם את גביע הועד האולימפי לכבוד 50 שנה למדינה בשנת 1998.

זבולון אורלב: גולת הכותרת היא באמת היותו חתן פרס ישראל בתחום הספורט ותרבות הגוף לפני שלוש שנים ביום העצמאות תשנ"ט.

זבולון אורלב: הכנסת מבכה את מותו, ואני רוצה לנחם את המשפחה ולומר: יכולה להיות לכם באמת נחמה פעוטה בכך שאתם רואים את ההישגים של מדינת ישראל בתחום הכדורסל.

זבולון אורלב: לדעת שכל הישג שיש היום לספורט הכדורסל, לתרבות הספורטיבית בתחום הכדורסל, ליהושע רוזין יש חלק חשוב מאוד בהישג זה.

זבולון אורלב: הוא בנה יסודות שיעמדו לאורך שנים רבות, וכל פעם שתדעו שאחד מקבוצות ישראל, או הנבחרת הלאומית מגיעה להישג, תמיד יכולה להיות לכם הנחמה שאף על פי שהוא הסתלק מאתנו עדיין חותמו נשאר ויש לו חלק בהישג הזה.

זבולון אורלב: אני מאמין שגם הדורות הבאים של ספורטאים בספורט הכדורסל ימשיך ברוחו, ימשיך באישיותו, והתרומה שהוא תרם היא תרומה מאוד חשובה.

זבולון אורלב: נכנס כעת חבר הכנסת אבשלום וילן, חבר כנסת שהוא כרגע יושב ראש ועדת חקירה לאלימות בספורט.

זבולון אורלב: למרות שהוא לא חבר ועדת החינוך והתרבות הוא נחשב לאיש הספורט שתורם כאן תרומה חשובה מאוד בכנסת.

זבולון אורלב: אני שמח שגם הוא נכנס אלינו כדי לחלוק כבוד ליהושע רוזין.

אבשלום וילן: אני יכול להגיד לכם מה היה יהושע רוזין בשבילי.

אבשלום וילן: אני גדלתי על הספורט הישראלי בכל המובנים ואם היה מישהו שסימן באמת את הכדורסל זה היה הוא.

אבשלום וילן: אני נולדתי בתחום הכדור עף אבל בוינגייט ראיתי אותו בעבודה, ובעיקר עם מכב"י.

אבשלום וילן: אני חושב שאם יש משהו שקשה לנו היום להנחיל לדורות הנוכחים, והיה יפה מאוד בעבר, הספורט למען הספורט.

אבשלום וילן: אני לא ראיתי אף פעם ששמו של יהושע רוזין נקשר בכל מה שקשור בביזנס סביב לכדורסל, שמו תמיד נקשר לאהבת המשחק, לעוד דור של נערים צעירים שהוא אימן, ועוד נבחרת שהוא לקח, ועוד הישגים ספורטיביים שהוא דחף.

אבשלום וילן: אני חושב שלפחות הדור שלי, ואולי גם אלה שמתחתנו, כך גדל, והוא בעצם היה אחד ממניחי התשתיות בארץ לנושא הזה של ראיית הספורט כספורט, היופי של הספורט, הערכים של הספורט, וההגינות.

אבשלום וילן: אני זוכר אותו כמאמן, צועק, דוחף, נמרץ, אגרסיבי, אבל תמיד שומר על גבולות המשחק, ולא דברים שמחוץ לעניין.

אבשלום וילן: אני חושב שאת זה הוא הצליח להנחיל להרבה מאוד הישראלים.

אבשלום וילן: זה אולי הדבר היפה של אהבת הספורט למען הספורט, היופי של הכדורסל למען הכדורסל, היופי שבעיסוק בנושא, הכללים של ה- "פייר פליי" שנלחמים בהם בכל הכוח, אבל יש כללים ברורים של מותר ואסור.

אורי אפק: אני רוצה להודות ואני מעריך מאוד את מה שעשה יושב ראש הוועדה.

אורי אפק: אני יודע שמהיום שיהושע הלך לעולמו חבר הכנסת אורלב עמד על זה שתהיה פה ישיבת הוקרה והצדעה ליהושע.

זבולון אורלב: איפה הייתה אז המכללה?

אורי אפק: מחנה יונה, שהוא 'הילטון' היום.

אורי אפק: במחנה יונה היו צריפים, ויהושע גם היה תלמיד מחזור ג', והייתי מוצמד אליו ב- "גאולה".

אורי אפק: ראיתי איש חינוך, מורה למופת.

אורי אפק: מכירים יותר את יהושע המאמן אבל הוא היה גם איש חינוך, מסור, מקצועי ושוויוני: הוא יכול היה ללכת עם אחרון השחקנים ולעבוד אתו שעה וחצי כשהיה נדמה לו שהוא דורש תיקון, ואלו היו אחר כך גם גדולי השחקנים.

זבולון אורלב: מר זוכמן הינו המפקח המרכז של החינוך הגופני במשרד החינוך.

זבולון אורלב: הוא היה שחקן נבחרת ישראל בכדורסל וכדורעף.

אברהם זוכמן: כשראיתי את תוכנית הוועדה הרגשתי צורך אישי להגיע לישיבה.

אברהם זוכמן: כשראיתי שהישיבה הזאת תוקדש לזכרו של יהושע לא יכולתי שלא לבוא.

אברהם זוכמן: הייתי תלמידו של יהושע, חניכו בבית ספר למאמנים, הוא אימן אותי באליצור תל אביב, הייתי שחקן שלו, הוא אימן אותי בנבחרת ישראל וזכיתי גם להתאמן אצלו גם בנבחרת אסבורי כשהיינו יחד במוסקווה.

אברהם זוכמן: זו פשוט חוויה.

אברהם זוכמן: כל הנוער שהיום גדל בארץ שלא חווה את זה על בשרו לא למד אולי את הדבר העיקרי שאפיין את יהושע: יושר, הגינות ואולי הנקודה המרכזית, דבקות במשימה ומטרה בגבולות המותר.

אברהם זוכמן: אם אימון התחיל עכשיו הוא נגמר כשהמאמן אמר שהוא נגמר, וזה יכול היה להימשך 4 או 5 שעות, כי המטרה הוצבה והיה צריך היום באימון לסיים את המטרה.

אברהם זוכמן: בשנים האחרונות יהושע היה עובר ברחוב החשמונאים בתל אביב והיה עולה לרשות הספורט, נכנס לחדרי, כל מספר חודשים היה אומר לי: 'אברהם אתה עוד פה?' הייתי עונה לו: "אני עוד פה", "מי אלה?" מי שלא בא מהתחום של הספורט, של הכדורסל, מאיזשהו ענף ספורט לשמו לא מצא עם יהושע באותם ימים את הנושא המשותף.

אברהם זוכמן: יהושע בא, היה יושב את השעה שלו, מדבר על כדורסל, רואה קדימה את הכדורסל, גם לפני שנתיים.

יהודה שקמה: אני מייצג פה את הגוף שאולי חייב את התודה הכי גדולה ליהושע.

יהודה שקמה: כל מה שנאמר על יהושע קצרה היריעה מלומר את הדברים באופן היותר אישי.

יהודה שקמה: לי הייתה הזכות להיות חניך שלו בקורס לכדורסל, קורס המאמנים הראשון של וינגייט.

יהודה שקמה: זה היה הקורס השנתי הראשון שהכשיר מאמנים כמאמנים ולא כמדריכים, עם תעודת אסמכה וכולי.

יהודה שקמה: היה לי הכבוד שבוע-שבוע לפגוש אותו יום שלם, עם כל המשמעות שכולם אמרו כאן.

יהודה שקמה: התכונה אולי החזקה ביותר שהייתה ליהושע זה הצורך לחנך ולא משנה בן כמה אתה.

יהודה שקמה: ברגע שעלית למגרש אתה שווה בין כולם, והיכולת שלי לחנך אותך זאת המטרה כשאני עומד מצד אחד של הקו ואתה של השני.

יהודה שקמה: את שנת 1966 אני לא אשכח כל עוד אני עוסק בפעילות ספורטיבית.

יהודה שקמה: מחר אנחנו עורכים אזכרה ליהושע באיגוד הכדורסל.

יהודה שקמה: אני מקווה שהמשפחה תכבד אותנו ותהיה אתנו, יהיו שם מאמנים ושחקנים.

יהודה שקמה: אני חושב שלאיש מגיע יותר ממה שאנחנו כרגע מדמיינים.

יהודה שקמה: אנחנו נלווה עם המשפחה את כל מעשנו צעד בצעד.

יהודה שקמה: יהיה זכרו ברוך.

אלדר רוזין: אני לקחתי את הצד של השיפוט.

אלדר רוזין: אני אף פעם לא סלחתי לאבא שלמרות כל המעמד הרם שלו הוא לא סייע לי להתקדם בתחום הזה.

זבולון אורלב: זה משתלב לי מאוד באישיותו.

זבולון אורלב: אני לא הכרתי אותו הרבה באופן אישי, אבל תרבות ההגינות של הספורט זה היה חלק ממנו.

זבולון אורלב: יש תחרות, ומי שמנצח - מנצח, זה חלק מההגינות.

זבולון אורלב: הוא שידר באישיותו את אותה הגינות יחד עם פדנטיות מקצועית.

אלדר רוזין: הוא היה מזל אריה, וזה מתאים באמת לאישיות כי אריה שואג.

אלדר רוזין: המשפחה יודעת שבתוכו הוא היה טיפוס אחר לגמרי.

אלדר רוזין: באמת אנחנו לא המשכנו הלאה, אם כי לפחות מהצד של אחי, הנכד שלו דווקא שיחק כדורסל.

אלדר רוזין: הבן הקטן של דובי, היום בן 20, שיחק תקופה מסוימת בהפועל תל אביב.

עדי רוזין: כל מה שאמרתם פה היה נכון, אתם תיארתם יפה מאוד את סבא.

זבולון אורלב: אחרי משחקים מישהו היה מתקשר אליו?

זבולון אורלב: את היית מדי צעירה, אתם לא חוויתם את החוויות הגדולות.

זבולון אורלב: את כבר זכית לקבל סבא במשרה מלאה.

אלדר רוזין: זה לא נכון כי גם לאחר מכן הוא בילה יותר על המגרש מאשר בבית, גם לאחר שהוא כבר סיים.

זבולון אורלב: מה היה הכי חשוב לסבא ביחס אליכם?

זבולון אורלב: מה היו הדרישות שלו, מה גרם לו נחת רוח?

זבולון אורלב: תעודה טובה?

זבולון אורלב: מה היה משמח אותו.

עדי רוזין: לא יצא לנו לראות אותו כל כך הרבה.

אלדר רוזין: אני רוצה בראש ובראשונה להודות לך על הישיבה המיוחדת הזאת לזכרו של אבא.

אלדר רוזין: אני רוצה בהזדמנות זו להודות למר אורי אפק ולד"ר גלעד וייגרטן ולגברת יעל ארד וכל מי שתרם שאבא יזכה לחתן פרס ישראל.

אלדר רוזין: אני זוכר את היום הזה שבו בישרו לנו את זה, זה היה ללא ספק אחד הימים המאושרים, בחיי לפחות.

אלדר רוזין: אני לא יודע עד כמה אבא התרגש, איך שלא תהפכו אותו זה לא היה תמיד המוטו של חייו, עוד פרס ועוד פרס.

אלדר רוזין: ללא ספק זה היה השיא.

אלדר רוזין: אני מנצל את הבמה הזו להודות לכם על שבחרתם בו.

אלדר רוזין: אני רוצה גם להודות לאיגוד למר שקמה ומר קסטיין שהם הרימו את הכפפה, ולפחות על סמך מה שהם כתבו לנו הם ינסו לעשות משהו על מנת להנציח את זכרו של אבא.

אלדר רוזין: ההנצחה תהיה בצורה שבאמת תוכל להתגלגל לא כשמשהו חד פעמי שיעלם אלא משהו שיסמל גם הלאה ויוכל לעבור לדורות הבאים.

אלדר רוזין: בסך הכל הולך ופוחת הדור ואני בטוח שהנוער של היום לא מכיר את אבא כמו התקופה המבוגרת יותר.

אלדר רוזין: היום הספורט הוא בעיקר מקצועי, בתקופת עבר הוא היה הרבה יותר מוקצה פוליטית.

אלדר רוזין: אבא ראה לעשות את ההבדלה הזאת ולעבור את כל גווני הקשת.

אלדר רוזין: גם אם הוא היה מכב"י הוא ידע לעבור לצד השני להפועל.

אלדר רוזין: הוא ידע גם לעבור למגזר הדתי ולאמן באליצור.

אלדר רוזין: הוא ידע אפילו בתקופות מסוימות ללכת לבית"ר, לעמוד במגרש הישן בביתר ולאמן את הנוער שם.

אלדר רוזין: כלומר החוויה של אימון נוער חצתה קווים.

אלדר רוזין: היה חשוב לו בראש ובראשונה להנחיל את המורשת הזאת ולהביא את הענף לאן שהוא היום, שהיום הוא עסק מקצועני לכל דבר.

זבולון אורלב: אני שמח שגם הפיקוח על החינוך הגופני שוקד על דרכים להנציח.

זבולון אורלב: אני שמח גם שאיגוד הכדורסל לוקח על עצמו משימה להנציח.

זבולון אורלב: אני מעמיד את עצמי ואת ועדת החינוך לרשות ההנצחה, אם יהיה צורך גם לתת חסות ולגם לתת איזשהו גוון ממלכתי, או לנסות לקשור איזה שהם חיבורים שונים כדי למלא את רצון המשפחה.

אברהם זוכמן: ועדת ההנצחה משותפת למשרד המדע, התרבות והספורט, למכון וינגייט ולנו.

זבולון אורלב: הכנסת, המסמלת את הריבונות, תיתן גם את תרומתה.

זבולון אורלב: אנחנו עומדים לרשות העניין ואני אומר את הדבר הזה גם כאיש תרבות, גם כאיש חינוך וגם כאיש ספורט.

זבולון אורלב: באמת היה פה שילוב מאוד מיוחד.

זבולון אורלב: אחרי שהחלטתי לקיים את ישיבת ההנצחה פנו אלי ואמרו שאני קובע תקדים בעייתי מאוד, עכשיו כל חתני פרס ישראל אצטרך לקיים ישיבה.

זבולון אורלב: זה חתן פרס ישראל הראשון שאני מקיים.

זבולון אורלב: יש פה איזשהו שילוב מאוד מיוחד שאני מרגיש שצריך גם את המעמד של הכנסת כדי שיקבל את הביטוי הנכון.

זבולון אורלב: אני שמחתי להכיר אתכם, לצערי בנסיבות של פטירת ראש המשפחה, שלא תדעו עוד צער ועוד דאבה ונתראה רק בשמחות.

זבולון אורלב: לנכדים המקסימים אני מאחל הצלחה בלימודים.