ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 383, 2002-01-01 11:00

זבולון אורלב: אני פותח את ישיבת הוועדה.

זבולון אורלב: אנו רוצים להתמקד היום בשאלה כיצד משפיעות תוכניות הטלוויזיה לילדים על ילדים.

זבולון אורלב: בשבוע שעבר פורס דו"ח של המועצה הלאומית לשלום הילד והציג נתונים שונים באשר לעולמם של הילדים.

זבולון אורלב: בין יתר הנתונים, נחשפו נתונים מאוד קשים בסוגיית העבריינות והאלימות שבקרב בני נוער.

זבולון אורלב: מדינת ישראל היא מהמובילות בעולם בנושא אלימות בקרב בני נוער.

זבולון אורלב: כמעט כל ילד שני במערכת החינוך, 49.5%, נחשף או נפגע מאלימות.

זבולון אורלב: אנו קיימנו הרבה מאוד דיונים בסוגיית האלימות, שהיא מהתופעות הקשות שמתרחשות בחברתנו.

זבולון אורלב: לא ניתן ללמד ולחנך באווירה של אלימות, וכן התופעה מעוררת סימני שאלה באשר לקיומה של חברה תרבותית.

זבולון אורלב: בדיונים קודמים דיברנו רבות על ההשפעות שיש למדיה האור-קולית בצורותיה השונות, על התנהגות בני הנוער, שבאה לידי ביטוי בהתנהגות אלימה, בשימוש בסמים ואלכוהול וכן בהימורים.

זבולון אורלב: למדנו, כתוצאה מהצעות חוק שונות שהיו בסוגייה הזו, על הקשר שיש בין הצפייה בתוכניות מסוימות לבין ההתנהגות של הילדים.

זבולון אורלב: לצערי, בגלל ההתראה הקצרה, לא משתתפים בדיון היום כל המומחים.

זבולון אורלב: על כן אנו נקיים דיון נוסף בסוגייה הזו, בו ישתתפו המומחים השונים שישכילו אותנו וימסרו לנו נתונים בדוקים ואמפיריים באשר לאותו קשר שבין המדיה לבין האלימות של בני הנוער.

זבולון אורלב: בסדרת הדיונים הזו, רצינו לפתוח בנושא של תוכניות הטלוויזיה לילדים.

זבולון אורלב: בראשית הדברים, אני רוצה לברך את הטלוויזיה החינוכית ואת חני נחמיאס על הזכייה בפרס מסך הזהב, כמנחה הטובה ביותר בקטגוריה של ילדים ונוער.

זבולון אורלב: הפרס הזה הוא פרס שחשוב לציין אותו בדיון הנוכחי.

זבולון אורלב: חני, אני מודה לך על השתתפותך בדיון הזה.

זבולון אורלב: אני מבין שיש לכם כמה דוגמאות שאתם מעוניינים להציג כאן.

זבולון אורלב: אני רואה שיתר ערוצי הטלוויזיה, כמו המועצה לשידורי כבלים, YES, תבל, מתב, ערוצי זהב, טלעד, קשת, רשת, עדיין לא מצאו לנכון להרגיש את עצמם מעורבים בדיון.

זבולון אורלב: הילדים לא רואים רק את תוכניות הטלוויזיה החינוכית, אלא גם תוכניות בערוצים אחרים, כמו ערוץ פוקס קיד, שישנן עדויות האומרות כי לאחר שילדים צופים בערוץ הזה, בבית מתחילה אלימות בין הילדים בבית.

זבולון אורלב: כאשר הורים מסוימים פנו וביקשו להתנתק רק מהערוץ הזה, נמסר להם שלא ניתן להתנתק רק מאותו ערוץ.

זבולון אורלב: אני מציע שיצחק קדמן יתחיל את הדיון.

יצחק קדמן: אני רציתי להזכיר עוד נתון חשוב.

יצחק קדמן: ממוצע שעות הצפייה של ילד בישראל בטלוויזיה או בוידאו, הוא 3.1 שעות ליום, כשלזה נוספת שעה וחצי של משחקי מחשב.

יצחק קדמן: הילדים חשופים המון לתוכניות טלוויזיה.

זבולון אורלב: הם חשופים לטלוויזיה לא פחות ממה שהם חשופים למורים שלהם.

יצחק קדמן: אם ימשיכו הקיצוצים בחינוך, הם בקרוב יראו יותר טלוויזיה מאשר את בית הספר.

אילנה זיילר: איך הנתון הזה עומד בהשוואה למדינות אחרות בעולם?

יצחק קדמן: בארצות מערביות מסוימות המספר הוא גבוה יותר מאשר אצלנו.

יצחק קדמן: גם בארצות-הברית מספר שעות הצפייה גבוה משלנו, אך אנו נמצאים בשליש העליון של ארצות העולם המערבי.

זבולון אורלב: לאיזה גילאים מתייחס הנתון הזה?

יצחק קדמן: הנתון הזה מתייחס לגלאי 12-13.

יצחק קדמן: ישנן ארבעים שנות מחקר העוסקות בהשפעת תכניות טלוויזיה על ילדים.

יצחק קדמן: ברוב השנים היו תוצאות נוגדות לשאלה, האם הטלוויזיה משפיעה על תופעות שליליות בקרב ילדים, החל מאלימות ודרך התמכרות לסוגייה.

יצחק קדמן: בשנים האחרונות, לפי מחקר שנערך בארצות-הברית בעשר השנים האחרונות ופורסם באפריל 2001, "השפעת המדיה על ילדים ומתבגרים-סיכום של עשר שנות מחקר" של ד"ר סוזן וילני, פסיכיאטרית לילדים, אין ספק כי החשיפה לטלוויזיה מגדילה אלימות, התנהגות אגרסיבית, התנהגות הלוקחת סיכונים, כולל שימוש בטבק ואלכוהול, וכולל חשיפה מוקדמת יותר להתנהגות מינית.

יצחק קדמן: למרות שבעבר היו ממצאים שונים על השפעת הטלוויזיה, סיכום של עשר שנות המחקר האחרונות, מראות בפירוש כי יש קשר בין צפייה בסצינות של מין ואלימות בטלוויזיה, לבין התנהגות אלימה של הילדים הצופים.

יצחק קדמן: בשוודיה ישנו מרכז שתפקידו לאסוף מידע על ילדים ותקשורת.

יצחק קדמן: מרכז זה כתב על השפעת המדיה על אלימות, וציין כי ישנה השפעה ברורה למדיה על התנהגות ילדים, במיוחד אם היא מתלווה לדברים אחרים.

יצחק קדמן: באחת הישיבות שדנו על הנושא הזה, חה"כ לשעבר בני טמקין אמר שילדיו נמצאים שעות רבות מול הטלוויזיה ואין להם טיפה של התנהגות אלימה.

יצחק קדמן: חה"כ אחר קם ואמר, כי אם היינו יכולים לגדל את כל ילדי ישראל בביתו היתה נחה דעתו.

יצחק קדמן: האלימות בטלוויזיה, גם בתוכניות "החדשות", אם היא באה בנוסף לדברים אחרים, כגון התנהגות אלימה שהילד רואה בבית, היא קריטית ומשמעותית.

זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר, כי יש חוק שעבר בקדנציה הנוכחית, ויש חוק שנמצא בתהליכי חקיקה, בנוגע לנושא המדובר.

זבולון אורלב: החוק שעבר הוא חוק סימון וסיווג שידורים, שמחייב את המדיות לסמן ולסווג שידורים על פי מבחן של אלימות, אכזריות ומין, כדי לתת כלי בידי ההורים לכוון את הצפייה של ילדיהם.

זבולון אורלב: חוק נוסף שיזם חה"כ מוסי רז, אוסר הקרנת קדימונים ופרסומות בשעות בהן יש צפייה מרובה של ילדים.

זבולון אורלב: החוק עומד בפני קריאה שנייה ושלישית.

זבולון אורלב: בשבוע הבא ביום שני בתשע וחצי, אנו מאשרים אותו סופית, ואז ייתכן כי בתוך שבועיים תושלם חקיקתו של החוק הזה.

זבולון אורלב: זה ברור, כי יש כאן התנגשות של ערכים.

זבולון אורלב: מצד אחד ישנו חופש היצירה והדיבור, ומצד שני עומד המחיר שהחברה משלמת כאשר הילדים נחשפים לאלימות.

זבולון אורלב: החברה שלנו עדיין לא מבינה שיש מחיר לשימוש בערכים נכונים כמו חופש יצירה וחופש דיבור.

זבולון אורלב: הצעת החוק הגיעה מחה"כ מוסי רז ממרצ, מפלגה שלא חשודה בהגבלות על חופש הדיבור.

זבולון אורלב: היה חשוב שההצעה הזו הגיעה מחה"כ מוסי רז, ולא מהאגף האחר של הבית.

זבולון אורלב: אני בטוח, שאם אני אגיש הצעת חוק שמחייבת שערוצים בשעות מסוימות יהיו מוצפנים, אין סיכוי שהיא תעבור, אך אם יציעו את החוק הזה ח"כים אחרים, היא אולי תעבור.

יצחק קדמן: אנחנו מוצאים, כי המוקד היותר בעייתי בנושא של טלוויזיה ואלימות, הוא הנושא של פרסומות.

יצחק קדמן: אני יודע שהרשות השניה, מאז בג"ץ תפוזינה, מנסה לפקח על כך.

יצחק קדמן: היום עיקר הפרסומות המופנות לילדים, או משתפות ילדים, הן פרסומות אלימות אשר יוצרות מסר כי האלימות היא דבר גזעי ורצוי.

יצחק קדמן: אנו רואים אמא מעופפת שבקריאות קרב מגישה שניצלים לילדים, וכן פרסומת של החיסכון במים המציגה ילד שצועק, המלמד כי רק בצעקות אפשר להשיג פה משהו.

יצחק קדמן: כמו כן, ישנה פרסומת לג'ינס בה מראים אונס בובה וכו'.

יצחק קדמן: גם פרסומות בהן משתתפים ילדים, מלאות מסרים כאלה.

יצחק קדמן: הפרסומת לבזק מראה, כי הילדים חייבים לריב זה עם זה כדי שיהיה להם עוד קו בבית.

יצחק קדמן: גם כאשר יש להם עוד קו בבית, הם ממשיכים לריב מי ישתמש בקו החדש.

אבינועם דמארי: אנחנו הגענו לדיון היום עם קבוצת ילדים צופים בתוכנית "החדר של חני", וחברים במועדון "אחלדודס", מועדון הצופים של הטלוויזיה החינוכית.

אבינועם דמארי: אנו הכנו עבורכם מקבץ של ארבע דקות שיציג את מגוון התוכניות המשודרות בטלוויזיה החינוכית.

אבינועם דמארי: אנו יוצרים את תוכניות הילדים אחרי בחינת כל התכנים עם יועצים.

אבינועם דמארי: כל מילה הנאמרת בתוכנית נבדקת על ידי יועצים פנימיים וחיצוניים, כולל משרד החינוך.

אבינועם דמארי: אנחנו מקפידים על שפה נקייה ותקנית.

אבינועם דמארי: כל תסריט עובר ייעוץ לשוני.

אבינועם דמארי: גם סטנד-אפ של מנחה בשידור חי, עובר הגהה של יועץ מהאקדמיה ללשון.

אבינועם דמארי: אנחנו רואים את עצמנו מובילים בנושאים חברתיים.

אבינועם דמארי: לא מעט פעמים אנו עוסקים בנושאים שבמקומות אחרים לא מקבלים את הדגשים הראויים להם.

אבינועם דמארי: באירועים מיוחדים, אנו פותחים שידורי חירום לילדים ונוער, בבוקר לאחר האירוע, או באותו יום.

אבינועם דמארי: אנו עושים תוכניות שאנו יודעים שגם בעוד עשרים שנה תהיינה טובות.

זבולון אורלב: האם יש לכם נתוני צפייה?

אבינועם דמארי: יש רכישה גדולה של קלטות של תוכניות על ידי הציבור, וכן על ידי מערכת החינוך, כמו "בלי סודות", "פרפר נחמד", "רגע עם דודלי", "רחוב סומסום", וזו האינדיקציה שלנו לבדוק את איכותה של תוכנית.

זבולון אורלב: השאלה היא, האם הילדים צופים בערוץ פוקס קיד, או צופים בתוכנית "פרפר נחמד"?

אבינועם דמארי: מאחר ואנו משדרים בשלושה ערוצים, ערוץ 1, ערוץ 2 וערוץ 23, יש לנו רייטינג מגוון.

אבינועם דמארי: התכנית "החדר של חני", מקבלת רייטינג של 2.6, 3.4.

אבינועם דמארי: בחופשות אנו מגיעים לרייטינג של 4.5 או 6.

אבינועם דמארי: אנו מרגישים שבארבע חמש שנים אחרונות, הנוער והילדים מעדיפים לראות תכנים ולא רק מסיבות.

זבולון אורלב: האם הטלוויזיה החינוכית משקיעה גם במחקרי משוב?

אבינועם דמארי: כן.

אבינועם דמארי: במחלקת המחקר שלנו, התוכנית "החדר של חני" קיבלה תשומת לב מאוד גדולה, וראינו כי בחופשות אחוז הצפייה היה גדול.

אבינועם דמארי: בחופש הגדול האחרון בחרנו להקדיש ארבעים וארבע תכניות בשידור ישיר בנושא אלימות.

אבינועם דמארי: בנוסף עשינו תכניות של האוניברסיטה הפתוחה בנושאים של מתמטיקה והיסטוריה.

אבינועם דמארי: ראינו, כי ההבדלים בנינו לבין הערוצים האחרים לא כל כך גדולים, למרות שהם שידרו מסיבות בבריכת שחיה בזמן שאנחנו התעקשנו על תכניות עם תכנים חברתיים.

זבולון אורלב: האם ישנו פרופיל מחקרי המציג מי צופה בתוכניות שלכם ומי צופה בתכניות אחרות?

אבינועם דמארי: אני לא בטוח שניתן לזהות את הצופה שצופה רק בתוכניות הילדים של הטלוויזיה החינוכית, לעומת הצופה שצופה בערוצים אחרים.

זבולון אורלב: בשעה שאתם משדרים, משדרים גם בערוצים אחרים בעת ובעונה אחת.

זבולון אורלב: לכל אחת מהתוכניות ישנו אופי שונה.

לילך רחמני: הרבה ילדים מהפריפריה, הרבה ילדים שאין להם כבלים בבית, ילדים חובשי כיפה שההורים מקפידים שהם יצפו בערוצים בהם השפה היא נקייה, צופים בתכניות הטלוויזיה שלנו.

חני נחמיאס: גם הרבה מאוד ילדים ערבים צופים בתוכניות שלנו.

חני נחמיאס: חוסנייה ג'בארה, אנו משתפים הרבה מאוד ילדים ערבים.

חני נחמיאס: כמעט כל ילד ערבי שכותב לנו מכתב משתתף בתוכנית.

אבינועם דמארי: אנו משדרים סדרה בערבית לילדים, המשודרת בערוץ 1 ובערוץ 2.

חוסניה ג'בארה: יש הרבה ילדים שצופים בתוכניות האלה, אבל הם לא זוכים להשתתפות שוויונית.

אבינועם דמארי: אנו משתפים ילדים ערבים בתכנית "החדר של חני".

אבינועם דמארי: אנו רואים גם בתכנית לילדים ערבים שאנו עורכים, אחוז צפייה יהודי גבוה.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה שהם ירגישו שהם שותפים ולא צופים.

אבינועם דמארי: זה אחד מהדברים שנלקחים בחשבון כאשר אנו יוצרים תכנית.

חני נחמיאס: כאשר ערכנו תכניות לכבוד יום הזיכרון לרבין, בחרנו לעשות דיון על מנהיגות.

חני נחמיאס: כאשר אנו עורכים דיון שאמור לאפיין ילדים ממגזרים שונים, תמיד יהיה ילד ערבי.

חני נחמיאס: גם במקרה הזה היה ילד ערבי, בדיוק כמו שהיה ילד חובש כיפה, ילד חילוני, ילד מהצפון ומהדרום וילדים משכבות סוציו-אקונומיות שונות.

עירית קאופמן: יש לנו מאגר של 7,000 ילדים.

עירית קאופמן: אני יכולה לומר לך, כי יש לנו ילדים מכל המגזרים.

עירית קאופמן: במכתבים שהם כותבים, הם מציינים את כל התוכניות שהם אוהבים, ואני רואה כי מדובר גם בילדים שיש להם ערוצי כבלים בבית.

יצחק חלוצי: לפני שלוש שנים הפקנו סרט על סמים במגזר הערבי, דובר ערבית עם שחקנים דוברי ערבית.

יצחק חלוצי: הסרט שודר בערוץ 1 ובערוץ 2, והופץ גם בבתי הספר עם הדרכה צמודה.

אבינועם דמארי: מחלקת הילדים משתפת מוסדות שונים, מלבד משרד החינוך, כמו המשרד לאיכות הסביבה, יוניסף, יונסקו, בתי חולים, צה"ל, קרן קיימת, כדי שיעזרו לנו עם תכני השידורים.

אבינועם דמארי: יש כמה נושאים שהטלוויזיה החינוכית מנסה להפנים דרך התוכניות.

אבינועם דמארי: אחד מהנושאים האלה, הוא נושא האלימות.

אבינועם דמארי: תשומת לב מירבית ניתנת לנושא זה על ידי סדרה בת 13 פרקים שנקראת סובלנות, ועוסקת באלימות וגזענות ונלמדת בבתי ספר.

אבינועם דמארי: גם התוכנית "החדר של חני" עוסקת בנושאים חשובים.

אבינועם דמארי: תוכנית אחת שיתפה את המשרד לביטחון פנים.

אבינועם דמארי: אנו עוסקים גם בנושא של איכות הסביבה והעמקת התרבות.

אבינועם דמארי: אנו קשורים עם כמה גורמים בחו"ל.

אבינועם דמארי: התוכניות שלנו זוכות בפרסים.

אבינועם דמארי: אנו פותחים, מתוקף חוק של פיקוד העורף, את האולפן שלנו בימי חירום.

אבינועם דמארי: בנוסף לכך יש לנו מפעלים גדולים כמו חידון התנ"ך , תחרות מוסיקה וכו'.

אילנה זיילר: אין לי ספק שיש לטלוויזיה החינוכית תרומה גדולה.

אילנה זיילר: אני חושבת שאנו צריכים לדון במסרים הלא ישירים שעוצמתם לעיתים חזקה יותר מאלה הגלויים.

אילנה זיילר: עם מסרים גלויים ניתן להתמודד, אך עם מסרים עקיפים ישנה בעיה.

אילנה זיילר: שאלות ערכיות עלו אצלי כאשר צפיתי באותו מקבץ של תוכניות שהכינה עבורנו הטלוויזיה החינוכית.

אילנה זיילר: גם הטלוויזיה החינוכית מאמצת את כל המניירות של הטלוויזיה הכללית כדי להתחבר לילדים.

אילנה זיילר: הילד הזמר שר כאשר הוא מעכס את ישבנו ומחקה זמר מבוגר.

אילנה זיילר: השאלה היא, איזה מסר אנו שולחים לילדים לגבי שפת גוף ולגבי מסרים שונים.

אילנה זיילר: יש כאן אימוץ מניירות, שאני לא מעונינת שילד בגיל 7-6 יעשה.

חוסניה ג'בארה: לדעתי, משרד החינוך צריך לתת עצה והדרכה לתוכניות הילדים.

אילנה זיילר: שאלה נוספת ומורכבת היא לגבי החשיפה של ילדי המשפחה שהוריה ושלושה מבניה נהרגו בפיגוע.

חני נחמיאס: זו היתה בקשה אישית של שתי ילדות שהלכתי לבקר בבית החולים.

חני נחמיאס: הילדות האלה ירדו מהארץ בעקבות כך שאין מי שיגדל אותן, והן בקשו להופיע בתוכנית לפני שהן נוסעות.

אילנה זיילר: אני מעלה שאלה ערכית על תפקיד הטלוויזיה.

זבולון אורלב: מהי הדילמה?

אילנה זיילר: הדילמה שלי היא הרצון של ילדים בסיטואציות כל כך טרגיות להיחשף ולספר את הסיפור האישי.

אילנה זיילר: יש ביקורת רבה על הטלוויזיה הכללית אשר הופכת את הפרטי לציבורי.

חני נחמיאס: אין כאן מסחור של כאב.

חני נחמיאס: גם בימי התרמה למחלת הסרטן, אנו מביאים ילדים קרחים שעברן הקרנות.

יורי שטרן: בזמן טרור הילדים נחשפים לתופעות הקשות, הטלוויזיה לא צריכה להסתיר זאת.

אילנה זיילר: אנו מדברים על טלוויזיה חינוכית שיש בה מסרים שהם צריכים להיות אנטיתזה למסרים של הערוצים הכלליים.

אילנה זיילר: בארבע הדקות שהקרינה עכשיו הטלוויזיה החינוכית, עלו שאלות לגבי נושאים, שאני חושבת שבדיון על תפקידה של טלוויזיה, יש מקום להתייחס גם אליהם.

אילנה זיילר: אני לא מציעה כרגע התגוננות מהטלוויזיה החינוכית.

אילנה זיילר: אני אומרת שגם הטלוויזיה החינוכית מעבירה סוג מסוים של מסרים סמויים, שיש לגביהם מקום בדיון הציבורי הזה שאני מברכת עליו.

רחמים מלול: איתרע מזלם של אנשי הטלוויזיה החינוכית שרק הם הגיעו לדיון הזה.

רחמים מלול: האנשים האמיתיים שהיו אמורים להופיע בדיון החשוב הזה, לא הופיעו.

רחמים מלול: אילנה זיילר, הביקורת שלך מתגמדת לעומת הביקורת שהיית אמורה להשמיע כלפי כל שאר הנציגים שלא הופיעו כאן.

רחמים מלול: את אולי תתפלאי לשמוע זאת מאיש סיעה חרדית, אבל אני משבח תוכניות טלוויזיה כאלה.

רחמים מלול: אם שאר נציגי הערוצים היו מגיעים לכאן היית שומעת אותי אומר דברים קשים על השחיתות הכלכלית, המוסרית והחינוכית, המוטמעת ביסודותיהם של הערוצים האלו, שכל מה שמעניין אותם זה בצע הכסף והשחתת המידות.

רחמים מלול: על כן חבל להתייחס לדברים שוליים ולבקר את תוכניותיהם של אנשי הטלוויזיה החינוכית.

רחמים מלול: לדעתי, זו הייתה חובה לראיין את שתי הילדות הקטנות שאיבדו את משפחתן בפיגוע, על מנת ליצור הזדהות לאומית חברתית עם משפחה שעלתה לארץ בגלל סיבות אידיאולוגיות וציוניות וחצי ממנה נקטפה בצורה כזו אכזרית.

רחמים מלול: הדיון הזה הוא חד-סיטרי.

רחמים מלול: אני מציע לזבולון לקיים דיון נוסף.

רחמים מלול: אנשי הטלוויזיה החינוכית, הלוואי ורק אתם הייתם באוויר.

חני נחמיאס: אני רוצה להדגיש, כי במשך ארבע שנים בהן הטלוויזיה החינוכית מפיקה את "החדר של חני", הייתה לנו כותבת ראשית, רחל רוזנמן, אישה דתית, אמא לחמישה ילדים.

חני נחמיאס: אני חושבת שיש הרבה ילדים חובשי כיפות שמאוד מזדהים עם דברייך.

חני נחמיאס: אנו מעלים ערכים שקשורים בחגים ומנהגים, שאנשים רבים כבר מתייחסים אליהם כאל פאסה.

חני נחמיאס: אנו עובדים בתקציבים מאוד דלים, זו תוכנית מאוד ענייה.

חני נחמיאס: כל הצוות שנמצא פה, מהווה את כל התוכנית.

רחמים מלול: היא ענייה, אבל המורשת שהיא מציגה היא מאוד עשירה.

חני נחמיאס: אנחנו אמנם נותנים פרסים, אך אנו לא שולחים כיתות לקניה.

חני נחמיאס: לעיתים אין לנו אפילו את הכסף להפיק יום הסרטה בחוץ.

חני נחמיאס: זבולון, אתה התחלת את הדיון בכך שברכת אותנו על קבלת פרס מסך הזהב הכפול, ואני רוצה להודות לך ולומר בצניעות, כי אני מרגישה שאנחנו עשינו מהפיכה בצפייה של ילדים ונוער בארץ.

חני נחמיאס: ערוץ 1 לא נחשב ערוץ קיים עבור ילדים לפני ארבע שנים.

חני נחמיאס: נתוני הרייטינג שהוצגו כאן של 4 ו-6 הם טובים לעומת 0.1 שהיה במקרה הטוב.

חני נחמיאס: היום נתוני הצפייה שלנו הם זהים לנתונים של הערוצים המסחריים, אשר מפנקים את הילדים בפרסים יקרים.

חני נחמיאס: אני מרגישה שהאיכות ניצחה, ואני מאוד גאה על כך.

חני נחמיאס: אני אמא, ואני חושבת שזה היתרון הגדול שלי כמנחה.

חני נחמיאס: יש המון מנחים מצוינים, אך הם נערים ונערות שלא עברו הורות.

חני נחמיאס: היתרון שלי הוא שאני עברתי הורות.

חני נחמיאס: כשילד מספר על התעללות מינית במכתב שכתב לי, או ילדה שכותבת לי שיש לה יד קטנה והיא רוצה שיזמינו אותה לשידור כדי שיראו שהיא שווה משהו, אני מאמינה כי הם מסוגלים להיפתח כך, כיוון שהם מאמינים שיש להם אוזן קשבת אמיתית.

חני נחמיאס: אותם הורים שהצביעו עבור התוכנית שלי במסך הזהב, אלו אותם הורים שמבקשים מהילדים בבית לא לצפות בפוקס קידס, אלא לראות משהו שיעשיר אותם, משהו ערכי.

רחמים מלול: מר קדמן, אני מתפלא שהיית זקוק לתוצאות של מחקר שנמשך עשר שנים, על מנת להגיע למסקנה, כי יש השפעה של הטלוויזיה על התנהגות הילדים.

רחמים מלול: אנחנו כאנשי חינוך לשעבר, יודעים כי אין חשוב יותר מן ההמחשה וראיית העין, ועל כן ברור לנו כי ההשפעות של המדיה הן נוראות.

רחמים מלול: אנו צריכים לפעול בכוחות משותפים על מנת לנסות לצמצם אותן למינימום.

חוסניה ג'בארה: אנחנו באנו לתקוף את הפרסומות שמביאות לאלימות בחברה הישראלית.

חוסניה ג'בארה: רציתי לומר למשרד החינוך, כי לא הכל מסתכם בלמידת חשבון, אזרחות, הסטוריה וערבית.

חוסניה ג'בארה: הנושא של החינוך הוא מאוד חשוב, ועל כן צריכים לדאוג לנושא הזה גם בכלי התקשורת.

חוסניה ג'בארה: אפשר לשבת עם הערוצים השונים ולתת כמה המלצות מטעם משרד החינוך, לגבי מה ישודר לילדים.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה לומר יישר כוח לטלוויזיה החינוכית.

גאולה אלמוג: אני היועצת של התוכנית "פרפר נחמד".

גאולה אלמוג: רציתי להגיב לדבריה של אילנה זיילר לגבי הילד ששר, ולומר כי בסופו של דבר גם לנו אין את האמת.

גאולה אלמוג: אנו בודקים, שואלים וחוקרים, באמצעות יועצים חינוכיים של הטלוויזיה החינוכית.

גאולה אלמוג: היתרון של הטלוויזיה הוא, שהיא גם רוצה להיות בבואה של הציבור ויחד עם זה היא בודקת את הדברים.

גאולה אלמוג: היתרון של הטלוויזיה החינוכית, הנמצאת תחת פיקוח ובקשר מתמיד עם משרד החינוך, הוא שהיא עושה את כל השיקולים החינוכיים.

אריה רוקח: אני רוצה להגיב לדברי חה"כ מלול, ולומר כי האלימות אינה נובעת רק מצפייה בטלוויזיה.

אריה רוקח: יש בחברה מספיק תופעות שליליות, אנו חיים בחברה אלימה וההשפעות הן לא רק מהטלוויזיה.

זבולון אורלב: אני קרוב מאוד לדעתו של חה"כ מלול, כיוון שלנו כאנשים מבוגרים יש את היכולות להיחשף גם לא דרך המדיה.

זבולון אורלב: איזה יכולת יש לילד מחטיבת הביניים בבאר שבע להיחשף לתרבות?

זבולון אורלב: יש לו את סביבת המשפחה, סביבת בית הספר ויש לו את ה-3.1 שעות צפייה בטלוויזיה אליה הוא חשוף.

זבולון אורלב: אני מציע לא לזלזל במשקל של השפעת תוכניות הטלוויזיה על התנהגותם של ילדים.

זבולון אורלב: אני מייחס למדיה השפעה גדולה על תרבות ילדים.

זבולון אורלב: ככל שהגיל הוא יותר צעיר, כך גם ההשפעה גדולה יותר, כיוון שמרחבי החשיפה של הילד הם מאוד מצומצמים.

זבולון אורלב: הטלוויזיה היא צינור הקשר שלו לעולם הרחב.

זבולון אורלב: בלחיצת כפתור אחת הוא מחובר לענקי התרבות, לכוכבים, למשפיעים, לאנשים עם יכולות מדהימות, והוא לומד.

צלילה רוז: אנחנו משדרים בין השעות 15:30 ל-18:15, למעט התוכנית "ערב חדש" שמפריעה לרצף השידורים שלנו.

צלילה רוז: אנחנו משדרים שלוש שעות מגוון אופציות למגוון של גילאים.

צלילה רוז: אנו משדרים אנימציה, סרטים דוקומנטריים, מגזינים ודרמות.

צלילה רוז: אנחנו לא משועבדים לרייטינג, למרות שאנו מעונינים מאוד ברייטינג גבוה, כיוון שאנו חושבים שאנו עושים עבודה חשובה.

צלילה רוז: אנו מעמידים בראש ובראשונה את האיכות ומחפשים את הדרך להיות הכי אטרקטיביים שאפשר בכדי להגיע לקהל הילדים.

צלילה רוז: לאחרונה המנכ"ל החדש ביקש לבדוק את נתוני הצפייה, והתוצאות הראו תוצאות דומות לאלו שהוצגו כאן על ידי אנשי הטלוויזיה החינוכית.

צלילה רוז: אני חושבת, כי כל מי שעושה תוכניות טלוויזיה לילדים הוא חייב להיות חינוכי.

זבולון אורלב: בואי לא נהייה נאיביים.

זבולון אורלב: ניתן לחנך לטוב וניתן לחנך לרע.

צלילה רוז: הנתונים מראים כי עד גיל שבע אחוזי הצפייה שווים לכל הערוצים, כאשר הם גדולים יותר מאלה של ערוץ 2.

צלילה רוז: מדובר על אחוזים של 3.9.

צלילה רוז: הרייטינג עליו אנו מדברים הוא מפולח בהתאם לקבוצת הגיל שאליה מיועדת התוכנית.

צלילה רוז: זה נחשב לרייטינג טוב לתוכניות טלוויזיה לילדים.

צלילה רוז: מגיל 12-8, עד שעה חמש, ערוץ 6 גובר עלינו באחוז אחד.

צלילה רוז: בשעות היותר מאוחרות אחוזי הצפייה שלהם הם גבוהים פי שניים משלנו, כיוון שאז מתחילים לשדר אופרות סבון.

צלילה רוז: מעל גיל 12 הנוער לא צופה בתוכניות ילדים, למרות שאנו מנסים למשוך אותם.

צלילה רוז: רוב הנוער מעל גיל 12 צופה בתוכניות הערב, בערוץ MTV ובטלנובלות.

צלילה רוז: היום אנו מתמקדים בעשייה עצמית ומקורית ברצועת שידור המיועדת לגילאי 12-10, כאשר אנו מקווים שיצטרפו גם ילדים מעל גיל 12.

צלילה רוז: אני עומדת בראש צוות של מפיקים שמסורים לנושא של עשיית תוכניות לילדים, ואנו לוקחים שליטה על ידי תוכניות עשייה עצמית.

צלילה רוז: אין ספק שההתייחסות לילדים היא כאל "ספוג", כל מה שתשדר לילדים הם יקלטו.

צלילה רוז: כל אחד זוכר את הילדות שלו ויודע איזו השפעה היתה להצגה הראשונה שהוא ראה בחיים, או לכל דבר אחר.

צלילה רוז: אנחנו אומרים שאם יש ספק, אל תיקח את הסיכון.

צלילה רוז: לא צריך לזלזל בילדים, וצריך לתת להם תוכניות עם רף גבוה.

צלילה רוז: אנחנו מאמינים, כי הילדים מספיק נבונים להתמודד עם נושאים שדורשים מהם התמודדות ומאמץ.

צלילה רוז: הם יודעים להבחין בין טוב ורע, אנחנו נותנים את הכבוד הזה לילדים על ידי עזרה מהמנחים.

צלילה רוז: כאשר אסתר סופר היתה מנהלת המחלקה ואני הפקתי את התוכנית "ראש כרוב", היא נבהלה מכך שהילדים מענטזים, אך היתה לה מספיק פתיחות לקבל את זה.

צלילה רוז: אנחנו צריכים לכבד את הילדים ולהבטיח שהתכנים זה העיקר, אך אנו צריכים גם לדבר בשפה שלהם, אלה הן העטיפות שצריכות להוות אטרקציה לילדים.

צלילה רוז: אנו לא יכולים להיות מנוכרים לשפה של ילדים כל זמן שזה בטעם טוב.

זבולון אורלב: האם חוץ משיקול דעת ואינטואיציה, אתם מבצעים משוב לגבי תוכניות המוסיפות או מפחיתות אלימות?

צלילה רוז: אנו עורכים כעת מגזין בשידור חי שעולה לשידור בשעה 17:30, אשר יש בו השתתפות פעילה מאוד של הילדים.

צלילה רוז: הילדים מחוברים לתכנים שיעלו בתוכנית בעצם היישום שלהם.

צלילה רוז: יש לנו מכשיר אינטראקטיבי המאפשר לשלושים צופים להיכנס בעת ובעונה אחת לשידור, כדי להביע עמדה או לפתור חידה.

צלילה רוז: אנחנו מעלים עמודות שמעלות סקר מידי של דעת הקהל.

צלילה רוז: לפי בזק, כאשר אנו נותנים את מספר הטלפון של המכשיר הזה, מנסים להיכנס לשידור בין 20,000 ל-30,000 ילדים.

צלילה רוז: נמצאים כאן נציגי הטלוויזיה החינוכית המשדרים בשעות הבוקר.

צלילה רוז: אנו משדרים בשעות אחר הצוהריים באותו ערוץ, ולצערי אין מספיק שיתוף פעולה בינינו.

צלילה רוז: אני מאמינה גדולה שנעשה במדינה הזו מה שעושים במדינות אחרות, ערוץ ציבורי איכותי שישדר מהבוקר עד הערב.

צלילה רוז: זו תהייה המלחמה האיכותית שנוכל להחזיר לכל הערוצים שיש להם שידור מהבוקר עד הערב.

יורי שטרן: מה שאנו שומעים היום נותן גושפנקה רצינית למאבק שלנו בעד הישארות של הטלוויזיה הציבורית, כולל טלוויזיה חינוכית.

יורי שטרן: אנו רואים כי אין לטלוויזיה זו תחליף.

יורי שטרן: לא ניתן להגיד לערוץ מסחרי לא לשאוף לרייטינג גבוה ולרווחים, כיוון שזה טיבו.

יורי שטרן: אנו מקבלים היום מוטיבציה נוספת להיאבק על המשך קיומם של הערוצים החינוכיים והציבוריים, וכן על תקציבם ותיקצובם המתאים.

יורי שטרן: תופעות האלימות היא לא רק בגלל הטלוויזיה, אך בוודאי ישנה השפעה גדולה למה שהילדים רואים בטלוויזיה ואין שום דרך למנוע זאת.

יורי שטרן: גם אם כל הערוצים הישראלים יתיישרו וישדרו רק דברם חינוכיים, יש עוד ערוצים רבים וכן אינטרנט שיכולים לתת את ההשפעה השלילית.

יורי שטרן: התחרות היא חופשית לגמרי.

יורי שטרן: בתחרות הזו הדבר היחידי שניתן לעשות, זה לא על ידי איסורים, אלא על ידי העמדת אלטרנטיבה איכותית אחרת.

יורי שטרן: אנו צריכים להתמקד ביצירה שתגרום לילד לבחור דווקא בתוכנית חינוכית וחיובית.

יורי שטרן: אני הייתי מבקש מכל העוסקים בתוכניות האלה, לתת מקסימום חשיפה להישגים ולהצטיינות של ילדים בתחומים השונים.

יורי שטרן: יש ילד ישראלי שהוא אלוף העולם בשחמט, שלא הופיע אף פעם בטלוויזיה.

יורי שטרן: יש גם ילדים שזכו באולימפיאדה עולמית של השפה הרוסית, שלא הופיעו באף תוכנית.

חני נחמיאס: הילד שזכה באליפות השחמט הופיע אצלנו בתוכנית "החדר של חני".

יורי שטרן: אני חושב ששידורים של ילדים אשר זכו באליפויות עולם שונות, נותנים תמריצים לילדים הצופים בזה.

יורי שטרן: לדעתי, זו אלטרנטיבה טובה לילד שבמקום להסתובב ברחוב, יפתח תחומי הצטיינות.

ישראל מידד: באחד הדיונים הקודמים, לפני שנים אחדות, הצבענו על תוכנית ששודרה בניו זילנד למבוגרים בלבד ובארץ שודרה בשעה אחת בצוהריים, "בלשים בג'ינס".

ישראל מידד: אני רוצה להזכיר כי אחד המניעים של חבר הכנסת אורלב להגיש הצעת חוק לסימון וסיווג שידורים, היה סרט שהראה אונס וגילויי אלימות קשים, ששודר בשעה 11:30 ביום שביתת לימודים בראשון לספטמבר.

ישראל מידד: אני מבקש מחברי הכנסת לפעול להנהגה מהירה של הכללים של הדיון דרך לחץ על משרד התקשורת.

זבולון אורלב: תפקידו של משרד התקשורת להחיל את הכללים.

זבולון אורלב: לפי החוק היו צריכים להגיש את הכללים לאישור הוועדה עד אוגוסט.

זבולון אורלב: אנו פנינו אליהם מספר פעמים, ואני יודע שיש טיוטות של הצעה, אך ההצעה האמיתית עדיין לא הגיעה לידנו.

ישראל מידד: ישנה חוברת שידורים של הניו-יורק טיימס מאוקטובר, בה מופיעים כל הסימונים שמונהגים בארה"ב.

זבולון אורלב: האם יש תקדים בעולם לקידוד או הצפנה של שידורי ילדים?

ישראל מידד: בקנדה ובצרפת קיים דבר כזה.

ישראל מידד: באוגוסט השנה התפרסם מחקר מסוים שמסר, כי מספר ניבולי הפה בתוכניות כלליות עלה ב-78% מהשנה הקודמת בארה"ב בשעות 20:00 עד 21:00.

ישראל מידד: מקרי אלימות מופיעים 2.8 פעמים בכל שעה, וברשת UPN, שם יש 18.1 מקרים אלימים בשעה.

ישראל מידד: בארה"ב ממוצע שעות הצפייה הוא 4 שעות ליום.

ישראל מידד: המסקנות שעולות מן המחקרים המתנהלים שנים רבות בארה"ב הן שילדים הופכים להיות מחוסנים כלפי אלימות, הם מקבלים את האלימות כפתרון לבעיות, הם מחקים את מקרי האלימות המופעים בטלוויזיה, הם מזדהים עם דמויות אשר מתנהגות באופן אלים.

ישראל מידד: לדעתי, יש חובה לקיים מחקר רציני ומקיף במימון ממלכתי.

ישראל מידד: בארה"ב זה נעשה דרך אוניברסיטאות במימון פדרלי.

ישראל מידד: צריך להנהיג את שיטת הסיווג והסימון כמה שיותר מהר.

ישראל מידד: אנחנו צריכים מעבר למועצה לשלום הילד, ארגונים של הורים אשר ידחפו את העניין הזה.

ישראל מידד: בלי ארגונים אינטרסנטיים תקיפים שום דבר לא יתקדם.

ישראל מידד: סדרות הפעולה המשודרות בארץ הן ייבוא ולא הפקות מקור, ועל כן אנו מקבלים כל מיני תכנים שאולי לא מותאמים לרצונות שלנו.

ישראל מידד: אין שום ניסיון להטיל אחריות מוסרית או ציבורית על הרשתות המקומיות שלנו, על תעשיית הכבלים.

ישראל מידד: בארה"ב קיבלו דירוג מסוים של סימון.

ישראל מידד: חייבות להיות תוכניות לצריכה תקשורתית בבתי ספר.

ישראל מידד: צריכים לחנך איך לצפות ולהבין את מה שמתרחש על המסך.

ישראל מידד: אני יודע שיש פעולה כזו במשרד החינוך, אך זה לא מספיק.

מעיין: אני צופה רבות בתוכנית "החדר של חני".

חני נחמיאס: מעיין היא צופה נלהבת שלנו.

חני נחמיאס: אני פגשתי אותה ב-"פסטיקט", תחרות שירים שהתקיימה בפתח תקווה.

חני נחמיאס: כל הכותבים והמלחינים הם ילדים.

חני נחמיאס: מעיין היא ילדה מהחינוך המיוחד שהשתתפה באירוע הזה ולוותה עם ילדים נוספים מהחינוך המיוחד, שתי בנות מהחינוך הרגיל ששרו בתחרות.

חני נחמיאס: זה היה שילוב יפה של חינוך מיוחד וחינוך רגיל.

חני נחמיאס: אנו נותנים מקום נרחב לערכים של סבלנות סובלנות וקבלת השונה, וכן עידוד למצוינות ויוזמה.

עירית קאופמן: רציתי להוסיף לדברי ישראל מידד, שצריך להוסיף פיקוח על דיבוב, כיוון שהרבה פעמים המקור בתוכניות ייבוא הוא שקט ונחמד, ובדיבוב הוא הופך למשהו צעקני וגס.

עירית קאופמן: אנחנו הקמנו את המועדון של הטלוויזיה החינוכית כדי להפעיל את הילדים.

עירית קאופמן: אנו מציעים פעילויות רבות גם בשיתוף ההורים.

עירית קאופמן: בשיתוף פעולה עם המשרד לאיכות הסביבה שלחנו להם פוסטרים גדולים שההורים והילד יכולים לצבוע יחד.

עירית קאופמן: ביקשנו מהם לבנות בובה מגרביים.

עירית קאופמן: הילדים שלחו בעזרת ההורים במשך חופשת הקיץ הזו 150 זוגות גרביים עשויים מדברים שיש להם בבית.

חני נחמיאס: אנחנו מדברים הרבה מאוד על מיחזור והצלת כדור הארץ.

חני נחמיאס: המסרים הם חינוכיים.

עירית קאופמן: הצופים אינם צופים אנונימיים, לכל אחד יש שם.

הילה לבל: אני רוצה לומר, כי אסור לנו לשכוח כי הטלוויזיה משקפת את מה שקורה בחברה שלנו.

הילה לבל: כאשר אנו באים בטענות לטלוויזיה, אנו צריכים לבוא בטענות גם אל עצמנו.

הילה לבל: הילדים מבינים ושומעים, וגם הם מתנגדים למסרים שונים שליליים בטלוויזיה.

הילה לבל: אנו אומרים, כי פרסומת כמו "בינתיים סוגרים את המים" בה הילד צורח, היא אינה חיובית, אך אולי הצורך בפרסומת כזו היא בגלל שהחברה אטומה.

הילה לבל: אני חושבת שצריך להסתכל על כל הכיוונים ולא להתמקד רק בהיבט אחד.

אבינועם דמארי: אני רוצה לשאול, האם הוועדה הזו יכולה לייצר אמנה בין כל ערוצי הילדים, שמטרתה לטפל בתוכן ועשייתו ובצופה?

יצחק קדמן: אתה רואה, כי אנו אפילו לא מסוגלים להכריח אותם להגיע לפה.

צלילה רוז: יש אמנה בינלאומית שיצאה מטעם האו"ם.

יצחק קדמן: אני חושב שצריכה להימצא הדרך לתגבר את התקציב של הטלוויזיה החינוכית.

יצחק קדמן: הטלוויזיה החינוכית עומדת בתחרות גדולה מאוד עם ערוצים אחרים, לא רק ערוצים לילדים.

יצחק קדמן: אי אפשר יהיה לגרש את החושך, אלא אם מגבירים את האור.

יצחק קדמן: יש בידנו כלי נכון וטוב שלא יכול לעבוד בכלים מיושנים.

יצחק קדמן: אם הוא רוצה להתחרות על הצפייה של ילדים, הוא צריך להשתמש בכלים חדשניים, אחרת הוא יפסיד בקרב.

יצחק קדמן: התערבות ההורים במה שצופים הילדים, שואפת היום לאפס.

יצחק קדמן: כאשר ההורה לוקח שמרטף הוא צריך לבדוק מיהו.

יצחק קדמן: הרבה פעמים הטלוויזיה משמשת להורים כשמרטף.

יצחק קדמן: הם לא יודעים בכלל במה הילדים שלהם צופים.

יצחק קדמן: ההורים לא יכולים להתחבא מאחורי הכנסת או גוף אחר, ההורים חייבים להיות מעורבים.

יצחק קדמן: אנו צריכים להפנות קריאה להורים כדי שהם יהיו מעורבים וידעו במה ילדם צופה.

יצחק קדמן: אני רוצה להעיר הערה נוספת אשר מתייחסת גם לאנשי הטלוויזיה החינוכית.

יצחק קדמן: יש היום מסר בין הילדים האומר, כי אם לא הופעת בתקשורת אתה לא שווה ואתה לא קיים.

יצחק קדמן: חני הזכירה את המכתב של הילדה עם היד קצרה שאמרה, כי היא רוצה שיראו אותה בטלוויזיה כדי שידעו כי גם היא שווה משהו.

יצחק קדמן: הנוסחה הזו חייבת להשתנות.

יצחק קדמן: גם ילד שלא הופיע בטלוויזיה שווה משהו.

אילנה זיילר: אני לא התייחסתי לענטוז כנקודה המרכזית.

אילנה זיילר: טלוויזיה היא מדיום ענק, אשר מעצב מציאות ומשפיע על המציאות.

אילנה זיילר: היא מייצגת מציאות, אך גם גורמת לנו לרצות להיות כמו הדמויות המופיעות בה.

אילנה זיילר: השאלות שצריכים לדון בהן, הן שאלות ערכיות מאוד מורכבות, דווקא בגלל הנקודה הזו.

אילנה זיילר: האם הופעה בטלוויזיה הופכת את הילד לשווה?

אילנה זיילר: אני מחקה את המבוגרים כי זו הנורמה?

אילנה זיילר: אני העליתי ניואנסים של אותן שאלות מאוד מורכבות, שהן נחלת המדיה כולה.

אילנה זיילר: האם מה שאנו רואים במציאות זה מה שאנו חושבים, או מה שהטלוויזיה רוצה שנחשוב?

אילנה זיילר: לכן אמרתי, כי אפילו בתוכניות המעולות של הטלוויזיה החינוכית, אנו רואים כי לא ניתן לברוח מהנקודות האלו.

אילנה זיילר: לכן כדאי שהן תהינה לנגד עיננו גם כאשר אנו מדברים על ערוצי טלוויזיה חינוכית, מפני שהשאלות האלו הן שאלות מאוד מורכבות על השפעת המדיה על חיינו, מה מקומה וכמה היא מעצבת עבורנו את תפיסת העולם, שאנו אמורים לחשוב שאנו עצבנו עבור עצמנו.

זבולון אורלב: אני למדתי הרבה מהדיון היום ואני חושב שכך גם יתר חברי הכנסת שהשתתפו בדיון.

זבולון אורלב: נחשפנו לחומר מחשבה מאוד חשוב, אשר מחזק בי את הרצון להמשיך את הדיון לאחר שאנו נאסוף את כל החומר המחקרי הקיים באקדמיה הישראלית ובעולם.

זבולון אורלב: אנו נעשה זאת כדי להציג עובדות אמפיריות יותר מבוססות, אשר יכולות להיות מנוף רציני לשכנע את דעת הקהל ומעצביו וכן את המחוקקים, לטפל בתחום הזה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: 1.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות מבקשת לחזק את הטלוויזיה החינוכית בכלל, ובמיוחד את תוכניות הילדים שם, כיוון שהיא חושבת שהן בכיוון הנכון והמגמה הנכונה לחינוך ילדים.

זבולון אורלב: 2.

זבולון אורלב: הוועדה מברכת את חני נחמיאס ואת התוכנית "בחדר של חני" על זכייתם בפרס מסך הזהב.

זבולון אורלב: 3.

זבולון אורלב: הוועדה פונה לטלוויזיה החינוכית, שהיא הזרוע הממלכתית, שתקיים מפגש עם כל יתר ערוצי הילדים כדי לגבש אמנה ביניהם, אולי כדוגמת האמנה הבינלאומית.

זבולון אורלב: 4.

זבולון אורלב: הוועדה מציעה כי הטלוויזיה החינוכית תיזום, יחד עם ערוצי הילדים האחרים, מבצע משותף למיגור האלימות.

זבולון אורלב: אם כל הערוצים יחברו יחדיו למבצע משותף תהיה לכך השפעה גדולה.

זבולון אורלב: 5.

זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשרד החינוך להנהיג תכנית חובה במערכת החינוך לצריכת תקשורת (דבר שלא קיים היום).

זבולון אורלב: 6.

זבולון אורלב: הוועדה תקיים ישיבה נוספת בהשתתפות מומחים בנושא ולאחר שיימסרו לידיה ממצאי מחקרים מהארץ ומהעולם בנדון.

זבולון אורלב: בדיון הבא אנו ניתן התראה מספיקה כדי שגם אנשי המחקר ויתר הערוצים שאולי מפאת קוצר הזמן לא יכלו להגיע, יגיעו.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.