ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 365, 2001-12-05 09:00

זבולון אורלב: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה בעניין צמצום הפער הדיגיטלי.

זבולון אורלב: הגורם המזמן לישיבה הזאת היה דוח ועדה, שמיד נשמע עליה, ופנייתה של מנכ"לית משרד החינוך אלי להביא את המלצות הוועדה הזאת לאישורנו, למרות שהדבר איננו מתחייב בשום חוק, אבל אני חושב שכך רצתה המנכ"לית.

זבולון אורלב: אנחנו בעצם הסטנו את הדיון הזה מאותו דוח לדיון סביב צמצום הפער הדיגיטלי.

זבולון אורלב: נפלה תקלה תחת ידינו בכך שבגלל חוסר הבנה בתוך הוועדה הדיון לא תואם עם מר מיכאל איתן, שהוא יושב ראש ועדת המשנה לענייני האינטרנט, ומרכז בידו הרבה מידע והרבה טיפול בנושא.

זבולון אורלב: אני התנצלתי על כך בפניו באופן אישי, כך שאינני בטוח שאנחנו נוכל היום לסכם את הדיון, יתכן שהדיון היום יהיה מבוא, את זה נראה על פי ההתפתחויות של הדיון.

זבולון אורלב: כמה מילות פתיחה - ברור לכולנו שהיום הנושא של השימוש במחשבים הוא נושא קריטי להסתברות ההישגים של תלמידים במערכת החינוך והשתלבותם העתידית בחברה, במעגל התעסוקה.

זבולון אורלב: כיוון שכל מי שיש לו הבנה בסיסית בעולם המודרני וצופה את פני העתיד, אז ברור לו לגמרי שמי שנדרש עכשיו לתפקד בחברה, נושא המחשב צריך להיות חלק מהשפה, מהתרבות, מהכלים שבו הוא נדרש להשתמש.

זבולון אורלב: אף על פי שבנושא הזה אני לא מצאתי שום מחלוקת ולא מצאתי שום אדם רציני שאומר שהאמירות שכרגע אמרתי הן שטויות במיץ עגבניות, ותלמידי חכמים יכולים לגדול גם מבלי להיחשף בכלל ולהשתמש במחשבים, והאמירה הזאת היא באמת קונצנזוס רחב מאד, לא רק בעולם המחנכים הישראלי, אלא בעולם המחנכים העולמי, דא עקא שבמערכת החינוך מתברר שיש פער גדול מאד בין אוכלוסיות תלמידים משכבות שונות.

זבולון אורלב: בהזדמנות זו אני רוצה לציין שני אירועים השבוע שקשורים בעניין הזה, מצד אחד, ועידת העשירים מול ועידת העשוקים, שנפתחה בקול רעש גדול, חלקה על מדרכות תל אביב, ומאידך גיסא, באותו יום פורסמו גם הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שבהם התגלה פער גדול מאד בין ההכנסות של העשירון העליון לעשירון התחתון.

זבולון אורלב: הממוצע של העשירון העליון הוא פי 12 מהממוצע של העשירון התחתון.

זבולון אורלב: המשכורת הגבוהה ביותר של העשירון העליון, 282,000 שקלים לחודש, המשכורת הנמוכה ביותר של העשירון התחתון - 250 שקלים לחודש.

זבולון אורלב: הנתון היותר מדאיג, הבשורה היותר מדאיגה היא שהפער הולך ומתרחב, לא הולך ומצטמצם, והתקווה היחידה אי פעם לצמצום פערים זה החינוך.

זבולון אורלב: תמיד אומרים את זה, אלא אם כן מישהו יגריל בפיס.

זבולון אורלב: יש קשר בין השכלה לבין השתלבות במעגל התעסוקה, ולא רק השתלבות במעגל התעסוקה, הקשר גם בין השכלה לגובה הכנסה, כשהכלל הידוע הוא שככל שיש לך השכלה יותר גבוהה, כך יש לך סיכוי יותר גבוה להשתלב במעגל התעסוקה, וככל שיש לך השכלה גבוהה יותר, יש לך סיכוי לקבל הכנסה גבוהה יותר.

זבולון אורלב: לכן עניין הפער הדיגיטלי הוא עניין מאד יסודי, מאד מהותי, ולמעשה אנחנו היום יכולים לנבא די בקלות שאותם ילדים שלא זוכים להשתמש במחשבים בתהליך הלימודים שלהם, כנראה יקרו להם שני דברים: הם כנראה נמנים על אותם 500,000 ילדים שהם חיים מתחת העוני, ודבר שני, הם בוודאי יהיו מאותם 60% שלא זוכים לקבל את תעודת הבגרות, ושני הנתונים האלה הם מובילים אותם למעגלים חברתיים וכלכליים שדוחקים אותם באמת לשולי החברה.

זבולון אורלב: לכן אנחנו מייחסים חשיבות רבה לדיון הזה, הוא לא דיון ראשון והוא לא דיון אחרון, כפי שאמרתי קודם - הייתה לנו תקלה בתיאום עם מר מיכאל איתן ואנחנו כנראה לא נסכם היום את הדיון הזה, מדוע?

זבולון אורלב: מפני שבלהט המאבק בין שר האוצר לשרת החינוך, הממשלה החליטה, בתוספות שהיא תתן למערכת החינוך, הקמת מערכת של מחשבים שתשרת תלמידים ותשרת קהילה, אין לנו פרטים מלאים, התכוונו גם לדון בתכנית הזאת היום, כשיש על פי הידוע לנו כמה עשרות מיליוני שקלים בתקציב השנתי.

זבולון אורלב: התקציב כרגע הוא לא מסומן בתוך תקציב המדינה, לא שהוא לא רק בתקציב משרד החינוך, ולא רק שהוא לא ברזרבה של משרד החינוך, הוא גם לא תקציב מיועד באיזה שהוא משרד ממשלתי אחר, למשל כמו משרד ראש הממשלה, שריכז את הפרויקט "מחשב לכל ילד", אלא הוא גם לא ברזרבה של משרד ראש הממשלה, כנראה הוא נמצא ברזרבה הכללית.

יהודית נאות: הוא וירטואלי, מה שנקרא.

יהודית נאות: טוב, זה גם כמו ה1,500- כיתות.

זבולון אורלב: על כל פנים, אנחנו נדון בתכניות שידועות לנו, יש תכנית של משרד החינוך שנקראת "תכנית התקשוב", דנו בפעם הקודמת בתכנית של "מחשב לכל ילד", אני מקווה שיש פה נציג ממשרד ראש הממשלה, כי הפרויקט הזה הופעל באחריות ישירה של משרד ראש הממשלה.

זבולון אורלב: בפעם הקודמת לפחות שלחו נציג, עכשיו אפילו הם לא שולחים נציג, כי אנחנו יודעים שהפרויקט תקוע פחות או יותר משנת 1999, על פי המסמך שהוגש לנו על ידי עוזרי המחקר.

זבולון אורלב: התכנית השלישית היא תכנית של עמותת "תפוח" והתכנית הרביעית היא תכנית "להבה", התכנית החדשה שהיא עם מימון ממשלתי.

זבולון אורלב: תכנית "תפוח" היא תכנית של מר מיכאל איתן עם משפחת ליאון רקנטי, של 30 מרכזים.

יהודית נאות: אז למר מיכאל איתן יש שתי תכניות, "תפוח" ו"להבה"?

זבולון אורלב: "תפוח" ממומנת ברובה מתרומות.

יהודית נאות: חבל על הנייר אם זה מוגש כאן, כי אני מקשיבה, אין לי יכולת לחלק קשב.

יהודית נאות: אני יש לי פרינציפ, אני קוראת רק אם מגישים קודם.

זבולון אורלב: חשוב מאד שעוזרות המחקר ישמעו את זה.

זבולון אורלב: אני קראתי את זה אתמול ב12:30- בלילה.

יהודית נאות: אני גם הייתי קוראת, אם היה.

זבולון אורלב: אמרתי לכם שמוטב להגיש נייר שהוא 80% טוב ובזמן מאשר יהיה 100% אבל אף אחד לא קרא אותו.

זבולון אורלב: אני קראתי את זה אתמול, למעט 2 עמודים שלא עברו בפקס.

זבולון אורלב: התכנית האחרונה היא תכנית שנקראת "הבית האינטרנטי", שהיא יוזמה של מר ירח גלטר, שהוא אזרח מן השורה שגלגל איזה שהוא נושא מאד מעניין לעניות דעתי, שגם אותו הזמנו.

זבולון אורלב: אנחנו נפתח את הדיון בדברים של משרד החינוך ואני מודה שאנחנו נהיה לוחצים גדולים מאד לראות איך כל התכניות האלה מובילות אותנו לצמצום הפערים הדיגיטליים.

זבולון אורלב: גברת יפה ויגודסקי, מנהלת מנהל מדע וטכנולוגיה, בבקשה.

יהודית נאות: יש לי בקשה, כדי שנדע למה בעצם אנחנו רוצים להגיע, תגידי לנו מה חסר, לא מה עשיתם.

יהודית נאות: זאת אומרת, איפה אין.

יפה ויגודסקי: בוודאי.

2482: אנחנו נגיד לך איפה חסר, אנחנו הצרכנים.

2482: פעם אחת הצרכנים יגידו.

2482: הצרכנים זה התושבים, זה את ואני, אנחנו נגיד מה אנחנו צריכים.

2482: אני חושב פעם אחת על ההיבט לבוא מהצד של הלקוח.

זבולון אורלב: אני רוצה גם להזכיר באותה הזדמנות, הואיל ומר רון נחמן דיבר, ראש עיריית אריאל, שוועדת החינוך והתרבות פתחה את שנת הלימודים הנוכחית בעיר אריאל, והעילה העיקרית להחלטה זאת, היא לא רק היות העובדה שמר רון נחמן היה חבר כנסת, ובוודאי חבר ועדת החינוך והתרבות, והיותו ראש עיר מצליח מאד, אלא בעיקר, בהקשר של חינוך, שהיא עיר מתוקשבת.

זבולון אורלב: למדנו באמת בהתפעלות ובהתרשמות מאד עמוקה על הנעשה שם בתחום הזה.

זבולון אורלב: גברת יפה ויגודסקי בבקשה.

יפה ויגודסקי: לפני שאני אתחיל במצגת, אני רוצה להמשיך את דבריך וקצת לעשות סדר במפה שאתה התחלת לתאר אותה, בפעילות הכוללת, גם של המדינה וגם של גופים אחרים בתחום של - היום אנחנו קוראים לזה תקשוב, פעם קראו לזה מחשוב, כי זה ברור לנו היום מעל לכל ספק שמחשב שהוא אינו מקושר לאינטרנט, בעצם לא מספק את הצרכים שלנו.

יפה ויגודסקי: אני רוצה ברשותך לעשות קצת סדר - יש תכנית לאומית של מערכת החינוך, שהיא נקראת:

יפה ויגודסקי: תכנית תקשוב מערכת החינוך, שאני תכף אציין את עקרונותיה, ואני גם אתן דיווח היכן היא נמצאת נכון להיום.

יפה ויגודסקי: במקביל לתכנית הפורמלית, המערכתית, הלאומית, קמו גופים נוספים, שחלקם קשורים למשרדי ממשלה, חלקם לא, כדי לעזור בכותרת שאתה הגדרת אותה: צמצום הפער הדיגיטלי, שגם על זה אני אומר כמה מילים יותר מאוחר.

יפה ויגודסקי: אז ישנו הפרויקט של "מחשב לכל ילד", שהיה פרויקט של עמותה, התנהל דרך משרד ראש הממשלה, ישנו הפרוייקט של עמותת "תפוח", שמטרתה להקים מרכזי אינטרנט קהילתיים, כדי לאפשר לילדים שאין להם מחשבים בבית להגיע לקבל קורסים בסיסיים, וגם להורים של אותם ילדים.

יפה ויגודסקי: "מחשב לכל ילד" טיפל בילדים עצמם, כלומר דאג להביא מחשבים והדרכה לילדים בביתם.

יפה ויגודסקי: הפרויקט של מר מיקי איתן, שציינת אותו, "להבה", שהוא נמצא בחיתוליו, בשלבי התארגנות, בעצם הולך לבצע באופן מערכתי-לאומי את מה שהתחילה עמותת "תפוח", הקמת מרכזי אינטרנט קהילתיים, בצורה מובנית, לאומית מסודרת, אבל בקונספציה מאד מאד דומה, עם הרחבה של לא רק שירותים למערכת החינוך, אלא גם שירותים לממשל זמין.

יפה ויגודסקי: ישנו עוד גוף אחד שהתודעתי לו, אני גם חברה במועצה בו, כך הסתבר לי, שנקרא "חלון למחר", שבעצם עושה פעילות מאד דומה למה שעשה בזמנו הפרויקט של "מחשב לכל ילד", הם מספקים מחשבים לילדים על פי אמות מידה מסוימות, כאשר הם גם דואגים כמובן להדרכה.

יפה ויגודסקי: חילקו כבר מחשבים, כמה מאות אפילו.

זבולון אורלב: מי זה?

זבולון אורלב: מה זה?

יפה ויגודסקי: זאת מועצה שבראשה יושב מר ישראל רוזן,

זבולון אורלב: מי מינה את המועצה?

שרון בנו: זו עמותה שהוקמה בזמנו על ידי השר סילבן שלום, וכשהוא התמנה כשר, אז מונה מר ישראל רוזן כיושב ראש העמותה, או נשיא העמותה.

זבולון אורלב: ומהיכן הכספים?

יפה ויגודסקי: גיוס כספים, לא מהמדינה.

יפה ויגודסקי: הסקטור הפרטי, מקרנות, לא מהמדינה.

זבולון אורלב: יש לה קשר עם משרד החינוך?

יפה ויגודסקי: כן כן, לכן אני יושבת שם במועצה, בהחלט.

יפה ויגודסקי: וכמובן שישנם גופים נוספים כמו קרנות, שאני לא אמנה את שמותיהם, כי אני חוששת

יהודית נאות: יש גם את קרן חיפה שעוסקת במיחשוב.

יפה ויגודסקי: יש קרנות נוספות, יש קרן רשי ויש קרנות נוספות, שעוסקות בתגבור תשתיות התקשוב למערכת החינוך, כדי באמת לטפל בנושא של הפער הדיגיטלי.

יפה ויגודסקי: זה פחות או יותר מיפוי הגופים שנמצאים היום בתוך המערכת, או תומכי מערכת, שלא לדבר שישנם כמובן גם רשויות מקומיות, כמו הרשות שציינת שמר רון נחמן עומד בראשה, שדואגים לרשות שלהם באמצעות קרנות ותרומות שהם מגייסים, חיפה עושה פעילות גדולה מאד בנושא הזה, תל אביב עושה פעילות גדולה בנושא, ישנן רשויות שבהחלט מתחזקות, או מעצימות את תכניות המחשוב של הרשות שלהם.

יפה ויגודסקי: אני מבקשת את הדברים שלי לחלק למספר חלקים.

יפה ויגודסקי: בחלק הראשון אני רוצה לתת תמונת מצב קצרה על איפה נמצאת מערכת החינוך בתכנית הלאומית שלה, איפה היא נמצאת ואיפה היא לא נמצאת - אולי יותר איפה היא לא נמצאת, כמו שגברת יהודית נאות אמרה.

יפה ויגודסקי: אני רוצה לומר כמה מילים על המושג שנקרא פער דיגיטלי ואיזה סכנות הוא טומן בו, ובסוף המצגת שלי אני מבקשת להציג את המשאבים שמערכת החינוך זקוקה להם כדי לטפל באותם סכנות שכרוכות בפער הדיגיטלי.

יפה ויגודסקי: מערכת החינוך התחילה בתכנית המחשוב הלאומית על בסיס של דוח "מחר 98", דוח הררי, כאשר הוקדש פרק שלם על הצורך במחשוב מערכת החינוך, בתכנית לאומית.

יפה ויגודסקי: את האופרציה של התכנית בעצם ביססנו על דוח קודם שהתפרסם שנה לפני כן, שהוא דוח פלד, שהוא דוח מאד מאד אופרטיבי, שיעדיו הברורים היו שיש למחשב את מערכת החינוך ביחס של 1 ל10-, כלומר, מחשב לכל 10 תלמידים, לשלב את אותה טכנולוגיה בכל תחומי הדעת, בכל שכבות הגיל, לשנות את תהליכי ההוראה והלמידה, וכמובן להכשיר את המורים וצוותי ההוראה, צוותי הסיוע, כדי שהם יוכלו להטמיע את הטכנולוגיה החדשה בכל מערכת החינוך, בכל שכבות הגיל ובכל תחומי הדעת.

יפה ויגודסקי: כמובן שהיעדים הבסיסיים של השלב הראשון יושמו במערכת באמצעות כוחות הוראה שעברו את ההכשרה המקצועית, וכשהגענו לשלב ב' של התכנית, אחרי 5 שנים, הבנו שאנחנו צריכים לעשות התארגנות שונה לשלב הראשון, כי בשלב הראשון דיברנו על מחשוב, בשלב השני אנחנו כבר דיברנו על תקשוב מערכת החינוך והבנו שאנחנו צריכים לעשות התארגנות שונה גם בפן הפדגוגי וגם בפן הלוגיסטי, וכמובן לקדם בצורה הרבה יותר מורחבת גם את היעדים הפדגוגיים.

יפה ויגודסקי: בשנת 2000 נתבקשנו על ידי שר החינוך יוסי שריד להקים ועדה שאמורה הייתה לאפיין את צרכי התקשוב של מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: בראש הוועדה ישבה גברת סופיה מינץ שיושבת כאן איתנו ואנוכי, בוועדה הזאת היו בעצם 5 תת-ועדות, שאחת מהן דיברה על הפן הטכנולוגי, השניה דיברה על נושא של תהליכים פדגוגיים, השלישית דיברה על תחומי הדעת, הרביעית דיברה על הנושא של אתיקה, ערכים ומוסר והחמישית דיברה על הנושא של ההערכה, ואותו דוח הגיע לידיך, כאשר הוע מכיל מעל 90 המלצות אופרטיביות בכל אחד מהתחומים, ולווה לדוח גם פירוט תקציבי מאד מאד מדויק מה צריך וניתן לבצע במערכת החינוך כדי לצמצם באמת את הפער הדיגיטלי.

יפה ויגודסקי: היעדים המרכזיים של תכנית המחשוב שלנו, היא קודם כל להקנות את מה שאתה קראת אוריינות תקשוב.

זבולון אורלב: אלה המלצות הוועדה?

זבולון אורלב: מה זה עכשיו?

יפה ויגודסקי: אלה המלצות מרכזיות של הוועדה.

זבולון אורלב: אפשר לשאול מי עמד בראש הוועדה הזאת?

יפה ויגודסקי: גברת סופיה מינץ ואנוכי.

יהודית נאות: אם היו עושים מה שאני מבקשת, היו מביאים את השקפים גם בהדפסה, אבל אני רק שנתיים פה.

יהודית נאות: אני באופן קבוע מבקשת שיביאו את זה.

זבולון אורלב: אנא תמיד בהזמנות להגיד שאם יש שקפים או מצגות, אנחנו רוצים גם לקבל את זה בדפוס.

יפה ויגודסקי: היעד הבסיסי של תכנית תקשוב מערכת החינוך הוא להקנות את מה שנקרא אוריינות תקשוב לכלל תלמידי המערכת, כי כפי שאתה אמרת, יושב ראש הוועדה, בוגר מערכת החינוך צריך להיות אוריין לשימוש בטכנולוגיה הזאת, כי חוסר היכולת שלו לשלוט בטכנולוגיה, להשתמש בה על פי הצרכים שלו, גם בתקופת הלימודים שלו וגם מאוחר יותר, בעצם יוצר בוגר שהוא לוקה ולא יכול להשתלב לא בחברה ולא בתעשייה ולא במשק.

יפה ויגודסקי: כמובן שאוריינות תקשוב לכלל תלמידי המערכת הוא לא תנאי מספיק, הוא לא יעד יחידי והמטרה שלנו היא, באמצעות הטכנולוגיה הזאת, לשנות, לשפר את כל תהליכי ההוראה והלמידה, כאשר ברור לנו מעל לכל ספק שבין היתר, גם את היכולת של התלמיד להגיע אל אותם מאגרי המידע, לשנות את מעמדו של המורה כנושא הידע היחיד ולתת לתלמיד את הכלים כדי להתמודד עם המידע שהוא מוצף בו ולמיין אותו ולהפוך אותו למה שנקרא: הידע הבסיסי שלו.

יפה ויגודסקי: כדי שאנחנו נוכל לעמוד ביעד הזה, אחת ההמלצות המרכזיות של הוועדה היא להקים ספריה לאומית דיגיטלית, מה שאין היום למערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: אני יכולה לומר לך שהתקבלה החלטה במסגרת האיחוד האירופאי להקים ספריות לאומיות דיגיטליות בכל מערכות החינוך.

יפה ויגודסקי: ספריה דיגיטלית לאומית היא בעצם אותה ספריה שבה צריך להיות כל החומר הרלוונטי לתלמידי מערכת החינוך בכל שכבות הגיל, גם לתלמידים וגם למורים, כאשר הם יוכלו באופן פשוט וקל לאתר את החומר שהוא רלוונטי להם בתקופת הלימודים שלהם וגם כמובן מאוחר יותר.

יפה ויגודסקי: המלצה נוספת היא להקים פלטפורמה טכנולוגית שתאפשר נגישות מהירה לכלל המערכת לאותם מקורות מידע רלוונטיים.

יהודית נאות: גברת יפה ויגודסקי, את מקריאה לנו.

יהודית נאות: אני רוצה לשאול אותך, על הספריה הלאומית, הגשתם בקשה לאיחוד האירופי למענק?

יהודית נאות: כי אני ראיתי באיזה שהוא קול קורא למענקים, להקמת ספריות, בדיוק כמו שאת אמרת, של האיחוד האירופי.

יהודית נאות: אנחנו הגשנו בקשה למענק?

יפה ויגודסקי: קודם כל, אנחנו לא חברים באיחוד האיורפי.

יהודית נאות: לא חשוב, אבל אנחנו, כמדענים, מקבלים כסף גם כן.

יפה ויגודסקי: אנחנו הגשנו יותר מבקשה אחת לפרויקטים לאיחוד האירופי.

זבולון אורלב: האיחוד האירופי מממן בישראל דברים אחרים.

2482: אבל גברת יהודית נאות צודקת, צריך ללכת לא על ידי הגשת בקשה של הממשלה, אלא על ידי גוף פרטי, והגוף הפרטי, בשותפות, עושה את זה.

2482: יכולים לקחת דבר כזה ולקבל מימון להקים את הדבר הזה.

יפה ויגודסקי: אנחנו דיברנו כמובן על הנושא של התנהגות אתית ברשת, נושא שנדרשנו לטפל בו, וכמובן שישנן המלצות אופרטיביות בנושא של צמצום הפער הדיגיטלי, שתכף אנחנו נעמוד עליהם.

יפה ויגודסקי: התכנית, כפי שהיא נבנתה בשלב הראשון, הייתה תכנית שוויונית, זאת אומרת, אנחנו החלטנו שהנוסחה של מחשב לכל 10 תלמידים, לכלל התלמידים, בלי לעשות דיפרנציאציה בין ילדים שנמצאים באזורי מצוקה או פריפריה, גם נושא ההשתלמות, גם נושא ההנחיה היה שוויוני לכלל המערכת.

יהודית נאות: בחינוך העל-יסודי את מתכוונת?

יפה ויגודסקי: לא, בכל שכבות הגיל, שהתברר לנו מאוחר יותר כנוסחה אולי דמוקרטית ושוויונית, אבל לא מתאימה למציאות שבה אנחנו נמצאים, ויותר מאוחר אנחנו

זבולון אורלב: שיטה שרואה בכל תלמיד בדיוק אותו דבר, זה שיטה לא דמוקרטית.

יפה ויגודסקי: שלושת השותפים לתכנית המחשוב עד היום הם מפעל הפיס, השלטון המקומי ומשרד החינוך, כאשר הייתה חלוקה מאד ברורה, היא שונתה במהלך השנים, אבל בעיקרון מפעל הפיס הוא שדואג מהקצאה שמגיעה לרשויות המקומיות לנושא של החומרה, משרד החינוך דואג כמובן לנושא של ההטמעה, ולקח על עצמו כעת גם את הנושא של התמיכה הטכנית.

יפה ויגודסקי: המגבלות המרכזיות של התכנית, קודם כל התקציב המצומצם שעומד לרשותנו לא אפשר לנו לאורך כל הדרך לעזור לרשויות המקומיות בנושא של תחזוקה ושדרוג, שני נושאים שהם כואבים וקשים מאד.

יפה ויגודסקי: לא הוקצו כספים למימון הוצאות שוטפות לתקשורת, גם אם המשרד מקשר את בתי הספר, בתי הספר לא מסוגלים להתמודד עם הוצאות התקשורת השוטפות, התקציב של ההנחיה וההשתלמות היהודית צומצם בהדרגה במהלך השנים והוא הגיע למצב אבסורדי, וההקצבה האחידה, כפי שציינתי קודם, לא אפשרה לנו, בגלל אותם קריטריונים שוויוניים, לא אפשרה לנו לתמוך ברשויות החלשות.

יהודית נאות: בסעיף א' את יכולה להוסיף לא רק אחזקה, אלא התקנה.

יהודית נאות: היו רשויות שלא היה להם כסף להתקין.

יפה ויגודסקי: תשתיות.

יפה ויגודסקי: אנחנו מדברים על תשתיות, בוודאי.

יהודית נאות: מפסק פחת הם לא יכלו להתקין.

יפה ויגודסקי: תמונת מצב לסוף שנת 2001 - סך הכל, מחשבים שהותקנו באמצעות התכנית הזאת, לא דרך גורמים נוספים, זה הסכום שנקוב כאן, משנת 1994 ועד שנת 2001, כולל שנת 2001.

יפה ויגודסקי: כדי שאנחנו נוכל להגיע לנוסחה של 1 לכל 10, אנחנו זקוקים לעוד 30,000 עמדות.

2482: צריך לזכור שמחשב שנקנה בשנת 1994 הוא 386 או 486.

יהודית נאות: אנחנו תכף נגיע לזה.

יהודית נאות: 386 - 486 לא הרשו לנו.

יהודית נאות: הם התעקשו על 386.

יפה ויגודסקי: אני חוזרת, כדי להשלים את התכנית ליחס של 1 ל10-, אנחנו זקוקים לעוד 30,000 עמדות מחשב.

יפה ויגודסקי: בתכנית המקורית חשבנו שאת היחס הזה אנחנו נסיים בשנת 2002, אנחנו לא נסיים בשנת 2002, אנחנו במקרה הטוב נסיים אותו בשנת 2003.

יפה ויגודסקי: אני מבקשת לקחת בחשבון שלנו ברור, מתוך מיפוי שלנו, שיש עוד כ18,000- עמדות במערכת מגורמים נוספים, שציינתי אותם קודם, קרנות, רשויות מקומיות עצמאיות, ועדי הורים וכן הלאה, אבל יחד עם הסכום הזה, ברור לנו מעל לכל ספק שאנחנו זקוקים לעוד שתי שנות תקציב לפחות כדי לסיים את התכנית.

יפה ויגודסקי: אני מבקשת להעיר את תשומת לבם של החברים כאן וגם של יושב הראש, שישנן רשויות מקומיות שהיחס בחלק מבתי הספר שלהם הוא לא 1 ל10-, הוא גם 1 ל5-, 1 ל7-, ישנם גם מקומות כאלה.

זבולון אורלב: ולי יש עוד הערה אחת, שאחוז שאני לא יודע מה הוא מכל המחשבים כאן, הוא לא רלוונטי כל כך בגלל שלא היה כסף לשדרג אותם.

יהודית נאות: תתפלא, כמעט כולם.

יפה ויגודסקי: לא, לא כמעט כולם, כי חלק גדול של הרשויות המקומיות עמדו בתכנית השדרוג.

זבולון אורלב: מר סמי קפלן, מה ההערכה, מה אחוז המחשבים שעמדו בתכנית השדרוג?

סמי קפלן: בערך שליש ממה שיש כאן, שבואו נגיד שחצי ממנו שודרג.

סמי קפלן: מחשבי ה486-, מחשבים שמידת הרלוונטיות שלהם שואפת ל0- כרגע, היא בערך שליש ממה שמופיע כאן.

סמי קפלן: כחצי מהם הוחלפו כבר.

זבולון אורלב: בוא נאמר ככה, שליש ממה שרשום כאן צריך לשדרג, ועוד חסרים 30,000 מחשבים.

אלי איזנברג: ועוד שאלה, כמה מהם מחוברים לאינטרנט.

סמי קפלן: חצי ממנו כבר הוחלף.

זבולון אורלב: שליש מהמספר הזה צריך לשדרג, שזה קרוב ל30,000-.

זבולון אורלב: מה הפער הכספי בין שדרוג לבין לרכוש חדש?

יפה ויגודסקי: שדרוג זה לרכוש חדש.

יהודית נאות: מה אתם עושים עם הישנים?

יהודית נאות: לגנים אתם שולחים?

יפה ויגודסקי: לא, אי אפשר גם להשתמש בהם בגנים.

זבולון אורלב: רק צריך לומר פה שמה שכתוב כאן שעל מנת להשלים צריכים 30,000 מחשבים ובעצם צריך עוד קרוב ל60,000- מחשבים.

יפה ויגודסקי: תראו, בשום נקודת זמן לא יהיה לך מספר אבסולוטי, כי כל פעם שתאמר, אם אני רוצה לעשות יחס של 1 ל10-, אתה צריך לקחת בחשבון שישנה עוד קבוצה של מחשבים שצריך להחליף אותם.

יהודית נאות: אם אנחנו רוצים לשפוך עליך הר של כסף, נגיד, אז את צריכה 60,000 עמדות.

יפה ויגודסקי: סליחה, זו לא תכנית שיש לה התחלה וסוף, זה תהליך.

יפה ויגודסקי: אנחנו לא נוכל בשום נקודת זמן לבוא ולומר שגמרנו.

זבולון אורלב: התכנית צריכה להיות X כסף הולך לרכישת מחשבים חדשים ו-X כסף הולך לשדרוג מחשבים ישנים.

יפה ויגודסקי: יש לנו רק בעיה בקונסטלציה הנוכחית והיא שהשלטון המקומי לקח על עצמו את השדרוג, לא מערכת החינוך, לא מדינת ישראל.

יהודית נאות: זו בעיה?

יפה ויגודסקי: בוודאי, כי הוא לא מצליח להתמודד עם זה עד היום.

2482: הוא לא לקח על עצמו, הכריחו אותו.

יפה ויגודסקי: זה הסכם חתום, מה זה לא לקח על עצמו?

זבולון אורלב: אני צריך לומר שאם חסרים כ60,000- מחשבים, ואנחנו מדברים על 1 ל10-, פירושו של דבר של600,000- ילדים אין מחשבים.

יפה ויגודסקי: המצב הרבה יותר חמור.

יפה ויגודסקי: להגיד לך למה המצב הרבה יותר חמור?

יפה ויגודסקי: המצב הוא הרבה יותר חמור, כי עוד מעט תראה שקף שבא ואומר שרק 1,200 מוסדות חינוך מחוברים לאינטרנט מתוך 3,600, והמצב הוא הרבה יותר חמור, כי במצב של מחשב לכל 10 תלמידים, בממוצע ילד יכול לשבת בשבוע בבית הספר שעתיים מול מחשב, במצב הטוב.

יפה ויגודסקי: אנחנו עשינו סקר שאת נתוניו תכף תראו כאן, שילד שיש לו מחשב בבית, יושב בממוצע 14 שעות מול מחשב בשבוע, אז אותו ילד שנמצא בירוחם או בקרית מלאכי או בשדרות, שאין לו מחשב בבית, ויושב רק שעתיים בשבוע כשהיחס הוא 1 ל10-, מול הילד במרכז הארץ שיושב 14 שעות, אז ברור לך שגם היחס של 1 ל10- הוא קטסטרופלי.

יפה ויגודסקי: זאת אומרת, שמה שאתה צריך זה מינימום יחס של 1 ל5- באותם מקומות שאנחנו מדברים עליהם, שאין מחשבים בבית, לפתוח לכל יום, מיד נדבר על זה, פלוס מרכזים קהילתיים, פלוס פתיחה של בתי ספר, שמיד נדבר על העניין הזה.

יהודית נאות: כמה תקציב שנתי צריך בשביל מה שאת אמרת עכשיו?

יפה ויגודסקי: אנחנו תכף נדבר על זה.

יהודית נאות: למה הלאה?

יהודית נאות: נו, אנחנו קלטנו כבר.

יפה ויגודסקי: קדימה, הלאה.

יפה ויגודסקי: טוב, אלה קצת נתונים כלליים לגבי הפתיח שאתה דיברת עליו, שבא ואומר שבעצם השליטה במחשב מהווה תנאי קבלה ב40%- מהתפקידים וב70%- ממקומות העבודה.

יפה ויגודסקי: מה שאתה אמרת לגבי הנושא של השכלה, שהשימוש באינטרנט בקרב בעלי השכלה על תיכונית הוא גבוה פי 16 לעומת בעלי השכלה בסיסית.

יפה ויגודסקי: מספר המחשבים בקרב בעלי השכלה על תיכונית גדול פי 10 ממספר המחשבים בקרב בעלי השכלה בסיסית - זה מחזק את כל מה שאתה אמרת.

יפה ויגודסקי: בעלי הכנסה גבוהה משתמשים באינטרנט פי 20 לעומת בעלי הכנסה נמוכה.

זבולון אורלב: כאן יש שקף חשוב.

זבולון אורלב: אני מבין שמקור הנתונים כאל זה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה?

יפה ויגודסקי: כן, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

זבולון אורלב: שזה גם כן דבר מדהים בנתונים שלו.

זבולון אורלב: איך אמרנו?

זבולון אורלב: זו תמונת הפער הדיגיטלי.

זבולון אורלב: לאור הנתונים שנתתי בראשית הישיבה על גידול הפער בהכנסות בשנת 2000 - פה יש על שנת 1999, אני חושב שלא צריך להיות נביא להגיד שהפער לא צומצם, אלא אפילו גדל.

יהודית נאות: מה שמפתיע אותי זה דווקא החמישיון העליון, רק 53%, זה מה שמדהים אותי, אני לא הייתי מעלה בדעתי.

יהודית נאות: נורא נמוך.

יפה ויגודסקי: כן, אבל זה לפני שנתיים.

יפה ויגודסקי: רצינו להראות לכם איך ההתפלגות במדינה לפי אזורים.

יפה ויגודסקי: תמשיך הלאה - זה ברור מאליו שהפער הדיגיטלי בדרך כלל גדל באותן רשויות שלא מסוגלים להתמודד לפחות במחויבות הבסיסית שלהם בתוך התכנית.

יפה ויגודסקי: כמו שנאמר, יש רשויות שלא נכנסות לתכנית כי הם לא מסוגלים להשקיע בתשתיות כדי לקבל את המחשבים.

יפה ויגודסקי: אלה שרכשו, חלקם לא מסוגלים לממן עלויות של תחזוקה ותקשורת.

יפה ויגודסקי: הנושא של תחזוקה נפתר כעת, כי מערכת החינוך לקחה על עצמה לטפל בנושא של התחזוקה.

יפה ויגודסקי: זה ברור שמספר המחשבים ברשויות דלות האמצעים הוא נמוך יותר לעומת החזקות, ששם הורים רכשו וגופים פרטיים נתנו, וכפי שאמרתי קודם, היחס של 1 ל10- לא מאפשר לבית ספר לפצות תלמידים שאין להם מחשב בבית.

זבולון אורלב: אני באמת לא ידעתי על זה שזה מאפשר רק שעתיים בשבוע.

זבולון אורלב: טוב, רק כשליש מבתי הספר מחוברים לאינטרנט, זה הנתון הכי מדאיג.

זבולון אורלב: למה רק שליש מבתי הספר מחוברים לאינטרנט?

יפה ויגודסקי: אלף, אין מספיק תקציב במשרד החינוך לחיבור בתי הספר, גברת סופיה מינץ לא קיבלה מספיק תקציב כדי לקשר.

יפה ויגודסקי: גם אם בתי הספר מקושרים לאינטרנט באמצעות המערכת, המערכת לא מאפשרת להם תקציב שוטף והם לא מתמודדים עם התקציב השוטף.

אלי איזנברג: יש כאן שני אלמנטים: אחד זה החיבור עצמו, והדבר השני זה האינטרנט, ספק האינטרנט.

אלי איזנברג: שני הדברים האלה - אני יכול להגיד לך, אצלי שני הדברים האלה זה 5,000$ בחודש לכל הרשת, וזה בזול.

אלי איזנברג: תן לי אחר כך רשות דיבור, אז אני אגיד מה צריך לעשות.

סופיה מינץ: אנחנו קיבלנו תקציב לחבר בתי ספר לאינטרנט, התקציב הוא של 10 מיליון שקל לפני 3.5 שנים והוא נועד במקורו להבטיח קיום של התחברות של ספק שנבחר במכרז, כדי לחבר את מרבית בתי הספר.

סופיה מינץ: אנחנו ניצלנו את התקציב, במקום להבטיח את העסקה, ניצלנו את התקציב לחיבור בתי ספר, תמכנו בחיבור, שזאת העלות הראשונה, שהיא העלות הגבוהה.

סופיה מינץ: לא ניתן בעצם תקציב לפעילות השוטפת.

סופיה מינץ: זאת אומרת, המודל עבד ככה שהוקצו כמה מאות דולרים לחיבור בתי ספר, השלמת תשתיות כדי שאפשר יהיה לחבר בתי ספר לאינטרנט, ורק לתכנית של מדרום, פרויקט של מדרום, הוקצה תקציב גם לפעילות השוטפת, וכאן אנחנו רואים היטב את הפער.

סופיה מינץ: הצלחנו לחבר עד כה כ900- בתי ספר, חלק היו כבר והתנתקו עקב קושי במימון של הפעילות השוטפת.

סופיה מינץ: מי לא התנתק?

סופיה מינץ: בתי ספק בדרום.

סופיה מינץ: מי כן התנתק?

סופיה מינץ: כל מיני מקומות.

סופיה מינץ: אלה לא כל בתי הספר במדינת ישראל - להערכתנו, אין לנו מספרים מדויקים - יש עוד 200-300 בתי ספר שהתחברו באמצעים אחרים מחוץ למימון של משרד החינוך, אבל המספר הזה כנראה, כמו שגברת יפה ויגודסקי אמרה, הוא בסביבות 1,200 מוסדות, לא יותר מזה.

סופיה מינץ: הממוצעים בפרויקט שאני מדברת עליו, של 900 בתי הספר, זה בערך 20 עמדות בבית ספר, אם אנחנו עושים איזה שהוא חשבון, נגיד כפול 10 ילדים, אנחנו מגיעים לסדר גודל של 200,000, 300,000, קשה לדעת במדויק, אבל זה מספר הילדים שמחוברים לאינטרנט באותם בתי ספר.

יפה ויגודסקי: אם היחס הוא 1 ל10-, אז מדובר שוב בשעתיים בשבוע מכסימום.

זבולון אורלב: מה שאת אומרת, שרק כ200,000- תלמידים מכלל 1,600,000 תלמידים, יש להם אינטרנט בבית הספר, שעתיים בשבוע.

זבולון אורלב: לדעת כולנו זה נתון מביש.

סופיה מינץ: יתרה מזאת, התקציב הזה נגמר ובעצם אין לנו שום אפשרות להמשיך בתכנית הזאת.

זבולון אורלב: אז גם ה200,000- האלה לא מחוברים?

סופיה מינץ: לא, מי שכבר מחובר, מחובר, אם הוא לא התנתק, אם הוא ימשיך לשלם.

יהודית נאות: אם בית הספר והרשות המקומית ימשיכו לשלם את העלות של החיבור והטלפון.

זבולון אורלב: יש לך מושג מה קורה בתקציב 2002 לסיפור הזה?

סופיה מינץ: אין לי מושג ירוק.

סופיה מינץ: ממש אין לי מושג.

סופיה מינץ: אני רוצה לציין דבר נוסף, לגבי מדרום אנחנו יודעים היטב - אם לא יקרה פה איזה שהוא נס, אז סביר להניח שמרבית בתי הספר יתנתקו, ואנחנו מדברים על 270 בתי ספר שהמשרד תמך בהם גם בפעילות שוטפת.

יוסף ון-זוהרן: אני נציג משרד המדע והשאלה שלי היא האם יש BREAK-DOWN של הוצאות לבית ספר אחד?

יוסף ון-זוהרן: זה חשוב מאד מה ההוצאות להתקין בית ספר וההוצאות השוטפות.

זבולון אורלב: תפנה למשרד החינוך ויגידו לך את כל הנתונים.

יהודית נאות: גברת יפה ויגודסקי, מאז שנת 1994 כמה מיליונים הושקעו?

יפה ויגודסקי: בחמש שנים הראשונות הושקעו 150 מיליון שקל לכל שנה, מפעל הפיס, שלטון מקומי ומשרד החינוך.

יפה ויגודסקי: משנת 1998, ההסכם הוא על 180 מיליון שקל כל שנה, במשרד החינוך, ב3- שנים האחרונות הוקצב לזה כ30- מיליון שקל בלבד.

זבולון אורלב: דרך אגב, אני שמעתי שהיו רשויות מקומיות שמפעל הפיס אישר להם את התכנית הזאת והם פנו לפיס וביקשו שאת הכסף שהפיס אישר להם למחשבים, לא לתת להם ובמקום זה לתת להם משהו אחר.

יפה ויגודסקי: אני רוצה להסביר וזה חשוב שאתה תדע את הנושא הזה.

יפה ויגודסקי: היה הסכם משולש לתקופה א', שהסתיים בשנת 1998, חודש בשנת 1998, נחתם על ידי ראש הממשלה דאז, שר החינוך ויושב ראש השלטון המקומי.

יפה ויגודסקי: אחרי שנתיים, יושב ראש מפעל הפיס החליט שהוא משנה את כללי המשחק, ביטל את התכנית כמו שהיא הייתה, שינה את המדדים של ההקצאות שלו מול הרשויות המקומיות והכניס את תכנית התקשוב כחלק מההקצאה.

יפה ויגודסקי: זאת אומרת, אם לרשות כמו תל אביב מגיע 10 מיליון שקל בשנה ממפעל הפיס, הוא יכול להזמין מחשבים, מדרכות, אולמות ספורט וכן הלאה.

יפה ויגודסקי: זאת אומרת, לא תקציב צבוע.

יפה ויגודסקי: מה שקרה, מאחר וכללי המשחק שונו, אז יש באמת ראשי רשויות שלא מזמינים מחשבים ובמקום מחשבים מזמינים משהו אחר, כי המחשב, אמנם אתה מקבל הקצאה ממפעל הפיס, אבל אתה צריך להשקיע גם משלך וההשקעה היא מאד גדולה.

יפה ויגודסקי: בשנה הראשונה של כללי משחק חדשים, במקום 12,000 עמדות מחשב, הוזמנו רק 7,500 עמדות מחשב, שנה לאחר מכן, המנהל שלי עבד מול הרשויות המקומיות באופן פרטני, והגענו ל14,500- עמדות מחשב.

יפה ויגודסקי: אבל דעו לכם שזה בהחלט בעייתי.

2482: אני מבקש להוסיף מילה אחת בנושא הזה, בתור ראש רשות.

2482: אני גם ראיתי את הדוח הזה של הוועדה, הסתכלתי על רשימת המוזמנים וראיתי שאין אף אחד מהשלטון המקומי.

2482: רק השלטון המרכזי כאן במדינת ישראל, כלומר זה דבר מדהים שבסופו של דבר, כל התכניות האלה, אני צריך ליישם אותם, עם כל הכבוד לכל אלה שיושבים כאן, ואני נוגע בעניין הפיס - הערתי כאן גם ורשמתי את זה.

זבולון אורלב: אתה חבר הדירקטוריון?

2482: לא, אני לא חבר הדירקטוריון, אני אחד מסגני ראש השלטון המקומי, אבל בגלל שאני מודע לכל הנושא של המחשוב, אז אני יכול לספר לך דוגמה ספציפית.

2482: מפעל הפיס היום בתקציב, כמו שאמרה גברת יפה ויגודסקי, נותן לרשות המקומית את חופש הבחירה בין התקציבים.

2482: קודם כל, זה הפרה יסודית של ההסכם המשולש בין המדינה ובין הרשויות המקומיות למפעל הפיס, הפרה יסודית, כי הם לא יכולים לקחת את אותו תקציב ולמכור אותו פעמיים.

2482: לכן הדבר הזה היה צבוע, היה צריך להיות מיועד קודם כל להכנת תשתית דיגיטלית במדינת ישראל.

2482: דבר שני, אם אני קיבלתי 532,000 שקל, זה לפי הפרמטרים של הפיס - הרי יש כל מיני ועדות, לפי הוועדה של סוארי, אתם תלכו ותראו שאני מקבל היום - עיר של 17,000 תושבים, 532,000 שקל לשנה.

2482: הם אומרים לי ככה: אתה צריך להשלים את המקווה שנתן משרד הדתות - אני אומר את זה ברצינות, אני לא צוחק, כי נתנו לי חצי מקווה מהוועדה המשותפת וחצי מקווה ממפעל הפיס.

2482: אני צריך להכניס 200 מחשבים כי הם התיישנו וצריך לעשות שדרוג, אני צריך לעשות שיפוץ בגני ילדים.

2482: עכשיו, כראש רשות מול 532,000 שקל, תגיד מה אתה רוצה.

2482: אז מר כץ-עוז הוריד מעצמו את הכורח ללכת ולהחליט עם דירקטוריון הפיס איך הוא עושה את זה, זרק את זה על ראשי הערים ואמר: תשברו את הראש, עכשיו תחליטו אתם מה אתם מחליטים ותריבו עם התושבים שלכם.

זבולון אורלב: אתה לא צודק רק בדבר אחד, לראשי ערים יש רוב בדירקטוריון ואין להם אומץ להתמודד עם השאלה הזאת.

זבולון אורלב: אל תטיל את זה על מר כץ-עוז.

זבולון אורלב: אתם יש לכם רוב בדירקטוריון וזו פחדנות של אותם ראשי ערים מלהתמודד עם השאלה הזאת.

2482: אז הנה העליתי את הנקודה הזו, תזמן בבקשה לדיון הבא את אנשי הפיס ושיגידו להם למה הם הפרו את ההסכם.

2482: שיבואו לכאן אותם האנשים שאתה אומר שהם פחדנים, אני רוצה לשבת מולם.

זבולון אורלב: ואני אומר לך שההפרה הזאת היא בחסות ראשי רשויות שנתנו הסכמה בשתיקה להפרת ההסכם.

2482: אדוני היושב ראש, אני מציע לכבודו לזמן בבקשה לדיון הבא, כיוון שאתה לא מסכם, את ראשי מפעל הפיס, את הדירקטוריון שלהם, יבואו ויאמרו לכנסת ישראל מדוע הם עשו את זה.

יהודית נאות: לא רק זה, עשיתי חשבון קטן שהושקעו 1.3 מיליארד שקל, ואנחנו מחוברים רק עם 30%.

יהודית נאות: תחשבו, זה 1.3 מיליארד במשך השנים.

זבולון אורלב: כן, אבל זה לאורך כמעט 8 שנים.

יהודית נאות: כן, אבל אתה רואה שאין אור בקצה המנהרה.

רוני דיין: בקנה מידה לאומי, בהשוואה למדינות כמו יוון והולנד, זה לא הרבה.

זבולון אורלב: אבל התוצאה היא שיש רק בשליש מבתי הספר את התכנית של 1 ל10-.

רוני דיין: זה לא נכון ככה לבדוק את התוצאה, כיוון שבשנים הראשונות עיקר ההוצאה היה בללמד את המורים בכלל איך להפעיל מחשב.

יהודית נאות: אנחנו נדבר על מצב המורים, הוא השתפר להפליא.

יהודית נאות: מבחינה זו דווקא השתפר.

רוני דיין: השתפר להפליא, אבל זה עלה כסף.

זבולון אורלב: הואיל ו10%- מהמורים מתחלפים כל שנה.

רוני דיין: יש הרבה הוצאות אחרות לפני שמתחלפים המורים.

יהודית נאות: הבוגרים של המכללות היום יודעים מחשוב.

רוני דיין: כן, אבל צריך לזכור שהתחלנו בשנת 94, שאז אף אחד לא ידע.

זבולון אורלב: גברת יפה ויגודסקי, סיימת?

יפה ויגודסקי: לא, אני כבר מסיימת.

יהודית נאות: האם את יודעת היום כמה את צריכה בספר התקציב, צבוע, כדי להגיע ליחס של 1 ל5-, כאשר בואי נגיד ש60%- מחוברים?

רוני דיין: מיליארד שקל.

רוני דיין: היא תגיד לך פחות, אני אומר לך מיליארד שקל.

יפה ויגודסקי: עשינו תכנית כלכלית מאד מאד מדויקת.

יפה ויגודסקי: על פי התכנית הכלכלית, אנחנו מדברים על 600 מיליון שקל בשנה.

יפה ויגודסקי: הכללנו בתוכה את כל הפרמטרים ללא יוצא מן הכלל, כולל הצמצום של הפער הדיגיטלי.

יפה ויגודסקי: אם אנחנו מדברים רק על טיפול של פער דיגיטלי, לא על הנושא של מיצוב אמיתי של צרכי מערכת החינוך בתחום של תקשוב.

יפה ויגודסקי: רק לצורך הצמצום של הפער הדיגיטלי, כלומר להגיע למצב של 1 ל10-.

סמי קפלן: מה30,000- עמדות בתכנית שגברת יפה ויגודסקי מציגה כרגע, זה רק שליש.

יהודית נאות: כן, אבל זה לא חכם, אתה כבר מציג את עמדת הנסיגה שלך.

יפה ויגודסקי: סליחה, אני ביקשתי לציין, אנחנו הכנו תכנית והתכנית מדברת על 600 מיליון שקל בשנה.

יהודית נאות: אז תכפיל פי 3 שם, אז זה יהיה 180 מיליון, זאת אומרת, להוסיף למטה 120 מיליון, אז את מדברת על 240 מיליון בערך, לכל ה30-.

יפה ויגודסקי: רק לצורך צמצום הפער הדיגיטלי, זאת אומרת, כדי להביא את בתי הספר האלה ל1- ל10-, כדי להשלים גני חובה, כדי לחבר - רק את היישובים הספציפיים, רק על פריפריה אני מדברת עכשיו - הדרכה בבתי הספר האלה, פעילות תקשוב אחר הצהרים, כלומר, לפתוח אותם גם אחר הצהרים לתלמידים, תקשוב קהילתי שלא הכנסתי אותו, זה הסכום הזה.

יהודית נאות: מר סמי קפלן, ה30,000- עמדות, זה בבסיס של 1 ל10- או 1 ל5-?

סמי קפלן: 1 ל10-.

יהודית נאות: אז בבקשה, אז אני כן צודקת.

יהודית נאות: את צריכה, כדי להשלים 30,000, אז סך כל העלות יהיה 240 מיליון.

סמי קפלן: גברת יהודית נאות, מיליארד שקל אני אומר לך.

זבולון אורלב: חברים, תודה רבה ליפה.

זבולון אורלב: אני ממש מודה לך, לפחות את עיני גילית לדברים שאני לא הייתי מודע להם עד הסוף, אבל בתמונה המצטיירת היא תמונה מאד מאד בעייתית ומאד קשה.

יהודית נאות: היא הייתה גם קשה בדיוק לפני שנה, כשדנו בזה.

זבולון אורלב: לא בהיקף הזה, אני לא זוכר שיצאתי עם רושם כזה.

זבולון אורלב: מר רון נחמן בבקשה.

2482: אדוני היושב ראש, אני שמח להיות כאן בישיבה הזאת היום, כי אני מסתכל כרגע מנקודת המבט של ראש רשות, ואני בכוונה שם ומדגיש, לא חבר כנסת לשעבר ולא שום דבר אחר.

2482: בתור ראש רשות, אני יזמתי מהלך ששם את אריאל אחת מ10- הערים הדיגיטליות של אירופה, כאשר האיחוד האירופי הזמין אותי כראש עיריית אריאל להרצות בברי איטליה, בהלסינקי, לחתום על האמנה האירופית של ה-DIGITAL CITIES OF EUROPE, ובסטוקהולם, כאשר אני מציג את הפרויקט הזה בכל העולם כפרויקט מצטיין - אין לו שום ביטוי כאן בכל החומר שהונח בפניכם.

2482: משרד החינוך, לפחות האגף של גברת יפה ויגודסקי, באמצעותו של מר רוני דיין, נמצא איתנו בקשר.

2482: אנחנו עושים עבודה שהיום, כל הדיון שישנו פה, אם היה מתקיים אצלי באריאל היום, במקום, באתר, של כל ועדת החינוך, היו רואים דוגמה של ההמלצות שיש כאן בספר הזה, לקחת אותו לא כחזון, אלא לקחת אותו כדבר קיים ולומר עכשיו לממשלה: הנה, יש כאן פרויקט, הוא צריך להיות פרויקט לאומי, בואו ניקח, נעתיק את זה עכשיו לדימונה, נעתיק את זה לקרית שמונה, נעתיק את זה לכל ערי הנגב והגליל, נחבר את זה - ויש לי את כל התכנית איך לעשות את זה - זה חי וקיים על פס רחב.

2482: לא על האינטרנט האיטי, על פס רחב.

2482: אני מדבר על 1,200 מחשבים שיושבים ברשת פנימית, אינטרנט לפי ההמלצות, שמקשר את כל בתי הספר, את כל גני הילדים, את העירייה, את המכללה, את המרפ"ד, את הספריה, כאשר כל תושב נכנס לספריה וגולש באינטרנט חופשי, כאשר כל בתי הספר, במקום להמציא מרכזים חדשים ולבזבז כסף על בנייה - לוקחים את בית הספר ועושים לא AFTER SCHOOL.

2482: אני עברתי 5 שנים את הפרויקט הזה, 5 שנים, השקיעו בזה 80 מיליון שקל, חברת אופק שעשתה את הפס הרחב, ואני לבד השקעתי בזה מיליונים מתרומות, לא ממדינת ישראל.

2482: ואני אומר את זה לכם, את הדברים שצריכים לקחת בחשבון כרגע, כי הזמן קצר.

2482: אני אומר לכם מה צריך לעשות: אלף, אני חושב שמן הראוי שוועדת החינוך, פעם אחת תבוא ותראה דברים איך הם עובדים.

2482: היה ראש ממר"ם, אלוף משנה צביקה, עם כל הנהלת ממר"ם.

2482: הוא אומר: אני דבר כזה לא ראיתי, יש לנו שיתוף פעולה עם ממר"ם, יש לנו שיתוף פעולה עם מחב"א, עם פרופסור דני דולב, יש לי שיתוף פעולה עם האיחוד האירופי, יש לנו את כל הדברים האלה.

2482: צריך לקחת את הפרויקט היום, מר זבולון אורלב, ולהעתיק אותו, לא להמציא את הגלגל.

2482: הדברים שאני כבר אומר לך כרגע שניתן לעשות אותם באופן מיידי בתקציבים האלה: 1.

2482: קודם כל, הכלל הראשון, לרשת את כל בתי הספר בתוך העיר עצמה בהשקעה שהיא לא גדולה, יש לי את התחשיב, יש לי את כל הדברים, באינטרנט יישובי, ורוב היישובים במדינת ישראל הם לא הערים הגדולות, אתה יכול גם לחלק את הערים הגדולות לשכונות: חיפה, תל אביב.

יהודית נאות: על מה אתה מחובר?

יהודית נאות: על איזה רשת?

2482: אנחנו WIRELESS, באלחוט, אני חותם מחר הסכם עם חברה ישראלית מיקנעם שנקראת OPTICAL ACCESS, זה אינפרא אדום.

2482: מנקודה לנקודה מעביר 100 מגה.

2482: אתם מדברים פה על K56, אני מדבר על 100 מגה מנקודה לנקודה.

2482: 1,200 מחשבים עם קו בזק שנכנס על מגה וחצי או 2 מגה, ואז אתה מקבל את האינטרנט המהיר לכל יישוב.

2482: קחי את זה היום, תחלקי את חיפה לשכונות על הכרמל, ואדי נסנס, קרית חיים,

יהודית נאות: כמה תושבים יש לך ביישוב?

זבולון אורלב: 18,000 תושבים.

2482: עם הסטודנטים, 7,000 במכללה בנוסף.

2482: ואני אומר לכם את זה, אני מדבר על אינטרנט נגיש לכל תושב.

2482: זה קודם כל התשתית, צריך לעשות את זה.

2482: יש לי BREAK-DOWN, הגשתי את זה בזמנו למר שמעון פרס, הגשתי את זה למר מתן וילנאי, הגשתי את זה לראש הממשלה כפרויקט לאומי, יש BREAK-DOWN של כל הדברים.

2482: אני אומר לכם, בכל יישוב בסדר גודל עד 30-40,000 תושבים, העלות תהיה בסביבות 6-8 מיליון דולר, לעשות UP-GRADING שישראל תהיה מספר 1 בעולם.

2482: הגשתי את זה, אני מוכן להגיש לוועדה את כל הניירת הזאת.

2482: נקודה שניה, הכשרת מורים.

2482: 5 שנים אנחנו מכשירים 400 מורים.

2482: יש בעיות עם ארגוני המורים, יש בעיות עם זה שאתה לא יכול לחייב אותם - שלא יספרו לי סיפורים, אני עובר את זה על בשרי.

2482: לכן אני אומר לכם את זה, הסיפור הזה של הכשרת מורים הוא קריטי, ופה צריך להיות סידור של משרד החינוך עם ארגוני המורים, ולחייב את הדברים האלה.

זבולון אורלב: בינתיים מה שקורה זה שצמצמו את תקציבי השתלמויות המורים.

2482: תן לי רגע להציג את הדברים, אני איש מעשי, אני רוצה לעשות פרקטיקה.

2482: הדבר השלישי, מערכת החינוך חייבת להוביל את כל מערכת השדרוג העירוני-היישובי של מדינת ישראל.

2482: אין מישהו אחר שיעשה את זה, אף אחד לא יעשה את זה, לכן מה שעושה גברת יפה ויגודסקי זה הבסיס לכל הדבר במדינת ישראל.

2482: בתי הספר קיימים, אם לי יש 7 בתי ספר, אני לא צריך מרכז "תפוח", כי אני יכול לשים אותו בבית הספר, אני לא צריך מרכז "להבה", כי יש לי בית ספר.

2482: אני לוקח את ההורים אחר הצהרים - עשיתי את זה - 50%, 2,000 משפחות, תמורת 60 שקל עברו בין 70-120 שעות מחשוב ואינטרנט מתרומות שהבאתי מחוץ לארץ.

2482: מה קרה?

2482: האבא והאימא שישבו בכיתה אמרו: ווה, לבן שלי, לבת שלי יש את הדברים האלה, פתאום היחס לבית הספר השתנה, האלימות ירדה, המחשבים פזורים במסדרונות, אין חדרים סגורים, תפסיקו עם זה.

זבולון אורלב: מה אחוז בתי האב שיש להם גם מחשב בבית?

2482: 65% אצלנו יש להם מחשבים.

2482: ואיפה הבעיה של המחשוב - הסטטיסטיקה לא מדויקת - אחד, המחשבים ישנים.

2482: כל המחשבים שעכשיו ראית, כל המאות מיליונים ומיליארדים, רובם לא יעבדו עם הפס הרחב, הם לא יכולים לקלוט את זה.

2482: יש בעיה, אנחנו הולכים קדימה ואנחנו מסתכלים אחורה כל הזמן.

2482: יש לנו בעיה של הפס הרחב, בעוד שנה יפתחו את השוק לתחרות, הכבלים יעשו את האינטרנט, הבזק יעשה, ה-WIRELESS כמו אצלי, זה לא הולך, מה שהיום אנחנו מדברים זה המלחמה של אתמול, זה לא המלחמה של מחר.

2482: השינויים הטכנולוגיים הם מדהימים וצריכים לקחת את זה בחשבון.

2482: מחר ייכנס לבית צינור של 10 מגה ועליו הטלוויזיה האינטראקטיבית עם כל מה שיש.

2482: ופה אני אסיים ואומר כאן לכל המומחים שיושבים כאן, הואיל וזה הופעל אצלנו, יש חברה נוספת שקוראים לה C-LIFE בישראל - אני מדבר רק על חברות ישראליות - ויש חברה נוספת אינפוגייט, ויש עוד חברה יותר טובה ממנה.

2482: הבעיה שלנו זה התוכן ומה שמים על התשתיות.

2482: כלומר תשתית - תוכן.

2482: אני בא ומציע בנושא הזה שני דברים: אחד, לחזק את האגף הזה שנקרא טכנולוגיה במשרד החינוך, כמוביל של השינוי החברתי, אין שום גוף אחר שיעשה את זה, לא משרד האוצר עם "להבה", ולא "תפוח" עם רקנטי.

2482: הם עושים דברים נהדרים, אנחנו שותפים לזה, אבל אי אפשר ברמה לאומית לעשות את זה.

2482: זה הדבר שצריך להיות כאן, משרד החינוך חייב להוביל את הדבר הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה לרון נחמן.

יהודית נאות: דרך אגב, מה שפה נאמר שההורים באים ללמוד מהילדים ורואים, זה לסגירת הפער הדיגיטלי בין הורים וילדיהם.

יהודית נאות: אני עדה לזה, אני מכשירה מבוגרים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו עכשיו נעבור קצת על הפרויקטים בכמה דקות, ואחרי זה נמשיך בדיון.

שרון בנו: אני מנהל התפעול של פרויקט "מחשב לכל ילד".

שרון בנו: אתם קיבלתם בישיבה הקודמת סקירה על מה שנעשה, ואכן זה עדיין עומד בעינו.

שרון בנו: יש הקפאה, החודש כנראה שנחתום עם משרד ראש הממשלה, לאחר שהתגייס לנו תורם ל2,000- מחשבים לשנת 2002, שזה יבוצע עד לחודש אוגוסט 2002.

שרון בנו: בהמשך נעשה גם את הניסיון לחיבורם של ה9,500- ילדים שקיבלו בעבר את המחשבים, לחבר אותם לאינטרנט עם הסכם שייחתם עם בזק-נט.

זבולון אורלב: מה הביטחון שייחתם?

זבולון אורלב: הרי אם זכרוני לא מטעני, הובטח לנו בישיבה הקודמת שבסדר גודל של חודש ימים - מדינת ישראל המתקדמת, צריך לקחת לה שנתיים ימים למצוא את הפתרון המשפטי לחתום בין ממשלה לעמותה?

שרון בנו: החוזה בעצם לקראת החתימה.

שרון בנו: היו כמה הסתייגויות מצד זה ומצד זה, בקשר לחוזה.

שרון בנו: בימים האלה סוגרים גם עם התורם, כי התורם התנה את התרומה שלו במספר דברים שבימים האלה סוגרים את זה.

2482: כדאי גם שיהיה רשום בפרוטוקול שלא יעשו את התורמים גנבים, כי זה מה שהיה בגלל העיכוב.

זבולון אורלב: בלי שום ספק, זה לא כבוד למדינת ישראל מה שקרה פה.

זבולון אורלב: הילדים שלנו משלמים את מחדל המבוגרים ושנתיים ימים לא מחולקים אלפי מחשבים בגלל בעיות ביורוקרטיות מטופשות, אם מותר לי לומר ככה.

זבולון אורלב: על פי הערכתך, בתוך שבועות ספורים העניין הזה נגמר, ובשנת הכספים 2002, כמה מחשבים אתם אמורים לחלק?

שרון בנו: 2,000 מחשבים.

יהודית נאות: לאן?

יהודית נאות: למי?

יהודית נאות: לפי איזה סדר עדיפות?

זבולון אורלב: הם דיווחו, יש קריטריונים.

שרון בנו: יש קריטריונים לחלוקת מחשבים, אני מניח שמכיוון שההחלטה תהיה עכשיו, אנחנו נפנה לרשויות שהן קצת יותר חזקות מבחינה כלכלית, וזה כתוצאה מלחץ זמן, עם ניסיון ליישובים שבסדר העדיפויות שלנו: דימונה ויישובי קו העימות.

שרון בנו: אבל בפירוש יש יישובים שאנחנו לא מצליחים להיכנס, קרית שמונה, שלומי, רהט שמאד חשוב להיכנס לשם, לא מצליחים להיכנס.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: מר בני מורן, מנכ"ל "תפוח" לא הגיע, רשמנו לפנינו.

שרון בנו: גם להם הייתה בעיה של העברת כספים, אדוני היושב ראש.

זבולון אורלב: בסדר, רשמנו לפנינו שוועדת החינוך מזמינה את מנכ"ל עמותת "תפוח", לדווח לכנסת מה עושה העמותה ועמותת "תפוח" לא מוצאת לנכון לבוא, למרות שהוא הודיע שהוא יבוא, אני הרי לא מקריא סתם שמות מהאוויר.

זבולון אורלב: ד"ר אלי איזנברג סמנכ"ל אורט ישראל ואחראי על התקשוב, בבקשה.

אלי איזנברג: אני רוצה בקיצור לחזק את מה שאמר פה ראש עיריית אריאל.

אלי איזנברג: רשת אורט השקיעה עם קרן סקטרשי 8 מיליון דולר בתקשוב בתי הספר שלה בפריפריה, על מעבדות מחשבים, הכשרת המורים, הפקת תכנים קיימים ועומדים לרשות המערכת.

אלי איזנברג: בשעה 14:00 בתי הספר האלה נסגרים, כל התפעול, אנחנו מוכנים לתת אותו בתקציב מינימלי לרשות הקהילה.

אלי איזנברג: אם יוקמו המרכזים האלה מחוץ לבתי הספר, אנחנו למעשה רק פושעים במשאבים שיש לנו, כי זה בא מהשלטון המרכזי, לא מהשלטון המקומי, והם לא רוצים לעשות את זה בבתי הספר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מר ירח גלטר, הבית האינטרנטי.

ירח גלטר: אני רוצה לומר מילת הקדמה אחת.

ירח גלטר: אני בזמנו הייתי ראש הוועדה הקרואה בירוחם וחלק מהדברים שמוצעים פה הם על בסיס ניסיון בעבר של דברים די דומים שעשינו, בנושא של ספרים בתקופה ההיא.

ירח גלטר: הערה שניה, אני רוצה לייצג לפי דעתי את התושבים עצמם, והסיבה שהגעתי לכל הצעת התכנית, זה הנתון הבסיסי - הפערים במספרי המחשבים והאינטרנט בבתים.

ירח גלטר: ההיגיון שלי אומר שכשיש פער ביני לבין אדם אחר בבתים, אז עם כל הכבוד לפתרונות של בתי ספר ומרכזים, זה לא פותר את הבעיה, זאת לא בעיית השורש.

ירח גלטר: בעיית השורש היא איך מביאים לצמצום הפער בתוך הבתים.

ירח גלטר: מפה יצאתי ולכן אני מציג את זה במה שאני קורא בענן, ענן קונפליקט - הפער הוא בין להגדיל משמעותית את הנגישות למחשב ולאינטרנט באוכלוסייה, או לא להגדיל, להשלים עם הנגישות המצומצמת.

ירח גלטר: למה להגדיל?

ירח גלטר: כדי לצמצם את הפערים.

ירח גלטר: למה לא לעשות?

ירח גלטר: מכיוון שכולם עלו פה על נושא הבעיות הכספיות.

ירח גלטר: בסופו של דבר אנחנו רוצים להביא למדיניות ציבורית יעילה.

ירח גלטר: המצב הקיים כפי שאני רואה אותו - באופן עקרוני, זה ציטוט, אני לא זוכר מאיפה, אבל כששאלו מישהו מה עושים בפער הדיגיטלי, בפער העובדתי שלילדים אין מחשבים, התשובה הייתה: "הקצבנו סכום כסף ענק להתקנת חדרי אינטרנט בבתי ספר בשכונות ובעיירות הפיתוח".

ירח גלטר: ההנחה שלי: זה לא פותר את הבעיה, מה עוד שהוזכר פה קודם, ויש לי נתונים אז אני לא אביא אותם, אבל בדקתי את זה גם כן - סדר גודל של שעה-שעתיים בשבוע, מחשבים וכולי, והאינטרנט לא עומד לפני הילדים - זה לא פתרון.

ירח גלטר: גם לגבי נושא מרכזי ההדרכה - חזרתי מירוחם עכשיו - מרכז ההדרכה של "תפוח" יפהפה, נהדר, עוד לא פועל, אבל נהדר - 17 יחידות הכי משוכללות, אבל זה רק 17 יחידות והתוצאה היא שאם יתאמנו בחשבים ויראו את הדברים, ילכו הביתה.

ירח גלטר: אני משווה את זה לקונסרבטוריון - נניח שיקחו את הילדים וילמדו אותם כמה חשוב לנגן בחליל.

ירח גלטר: לא יהיה להם חליל בבית - הם לא יתאמנו.

ירח גלטר: הם לא יתאמנו - לא יהיה כלום.

ירח גלטר: בסופו של דבר, זה לא פותר את הבעיה.

ירח גלטר: לכן ההנחה הייתה - למה אני חושב שצריך להגדיל?

ירח גלטר: זה הוזכר פה אבל אני אחזור על זה - המחשב והאינטרנט של היום זה העיפרון והמחברת של אתמול, ובחיבורים לאינטרנט יש את הפער, וככל שהפער בחיבורים לאינטרנט לבתים הוא יהיה יותר גדול, הפער ילך ויגדל.

ירח גלטר: אני רוצה להעיר הערה אחת למשרד החינוך, בצדק גאים שמגדילים את השירותים באינטרנט לאנשים - סטודנטים יכולים לקבל תוצאות, אנשים יכולים לקבל דברים ושירותים, ומדינת ישראל בכלל מתקדמת ואומרים שבמערך השירותים לאזרחים באינטרנט הולך וגדל, ושוב, אלה שיש להם יהנו מזה, אלה שאין להם - לא יודעים מהעניין.

ירח גלטר: הערה נוספת - מדברים פה על בתי ספר לילדים - היום ילדים בני 3, 4, משחקים באינטרנט, משחקים במחשבים.

ירח גלטר: ילד שמגיע לגן מאומן בעניין הוא ילד אחר מילד שלא הגיע ולא ראה את העניין.

ירח גלטר: זאת אומרת, אני רוצה לחזור ולומר, אין לי ספק שהמחשב והאינטרנט בתוך העניין.

ירח גלטר: מצד שני, כמובן שצריכים להתחשב בתקציבים.

ירח גלטר: מה כיוון הפתרון?

ירח גלטר: הכיוון בגדול הוא להגדיל את הנגישות למחשב ולאינטרנט מבלי לזעזע את מבנה התקציבים הממשלתיים והעירוניים.

ירח גלטר: ההנחה שלי שיש שלושה מרכיבים ביישוב.

ירח גלטר: אני רואה את היישוב כמערכת יישובית.

ירח גלטר: ביישוב יש בעצם שלושה מרכיבים: בית הספר - חשוב מאד, מרכז הדרכה יישובי ובתי אב.

ירח גלטר: השילוב של שלושת האלמנטים האלה זה בעצם השילוב המנצח הנכון.

ירח גלטר: ההצעה שלי אומרת קודם כל לפנות להורים, והם שותפים משמעותית ברכישת המחשב.

ירח גלטר: זה דבר שלא הוזכר בשום תכנית, גם לא בנושא של "תפוח", כולם פסיביים, כולם מקבלים.

ירח גלטר: הנחת היסוד שלי, ההורים צריכים להיות שותפים בכיסוי ההוצאות.

ירח גלטר: איך לעשות את זה - אני תכף אציג.

ירח גלטר: החשיפה לטכנולוגיה נעשית לאורך כל שעות היום - אני אומר שעות היום, אבל הכוונה היא גם לחגים ולשבתות, וכשהילד חולה, וכשאחיו מגיע הביתה מהצבא, המחשב הוא יחידה חשובה בתוך הבית, שכולם שותפים בו כל הזמן.

ירח גלטר: בצד המימון, אני רוצה לומר שאני מודה, אני אזרח נאיבי, לכן אני אומר את זה, אבל אני רוצה לומר שיש אפשרות לאיגום תקציבים של כל הגורמים המוניציפליים שמשתפים פעולה בעניין, והמערכת הציבורית מציעה את עזרתה באמצעות תכנית של תלוש לכל ילד, שתכף אני אפרט.

ירח גלטר: ההערכה הבסיסית שלי שכל ילד במערכת החינוך, מגיל 6 עד 18 - זו ההצעה שלי, כמובן שאפשר יהיה לשנות כל מיני דברים - כל ילד מקבל תלוש בשווי של כ15%- מעלות הרכישה.

ירח גלטר: נניח שזה 4,000 שקל, 15% זה סדר גודל של 600 שקל כל ילד, ובסופו של דבר זה הופך להיות תקציב משפחתי.

ירח גלטר: זאת אומרת, משפחה שיש בה 5 ילדים יקבלו 75% מהעלות, משפחה שיש בה רק ילד אחד יקבלו רק 15%.

ירח גלטר: אני יודע שיש משפחות חד הוריות וצריך להתמודד עם זה, אבל בגדול זה הסיפור, והשתתפות ההורה מותנה בזה שהם לא יכולים להעביר את זה, כמובן שלא יכולים לעשות מסחר בעניין, וכמובן שבסופו של דבר מותנה בזה שהם משתתפים בעניין.

ירח גלטר: הם משלמים את הסכום המקביל.

ירח גלטר: אני רואה את החיוך ואני מרגיש אותו ואני יודע אותו.

ירח גלטר: רבותיי, העובדה הבסיסית, שבמשפחות בירוחם ובכל המקומות יש 4 ו5- טלוויזיות, ויש מכשירים אחרים.

ירח גלטר: למה?

ירח גלטר: כי הם חושבים שזה חשוב.

ירח גלטר: אם אנחנו נשכנע אותם שזה חשוב - ופה זה נקודת העניין - הם יהיו שותפים והם יתנו, והם יחזיקו ויתפעלו.

ירח גלטר: הם ימצאו את הכסף.

ירח גלטר: ואני מדבר כאדם שחי 10 שנים במקום, אני יודע על מה אני מדבר.

ירח גלטר: בואו נפסיק לראות את הדבר הזה מלמעלה, אלא לראות את האנשים, האנשים יהיו שותפים.

ירח גלטר: מה היתרונות של העניין?

ירח גלטר: קודם כל, בגדול אנחנו מדברים על 50% מהעלות הכוללת, ממומנת על ידי ההורים.

ירח גלטר: זאת אומרת שאם מדינת ישראל מקציבה סכום כסף, במקביל הוא מוכפל על ידי השתתפות ההורים.

ירח גלטר: כמובן שתהיה הוזלה משמעותית של המחירים, במספרים ובדברים הגדולים.

ירח גלטר: המחשב בבית זמין, כמו שאמרתי, לתלמיד, לאחים, להורים, ופה אני מדבר על אלמנט נוסף שהוא לא חינוכי ישירות, אבל הוא חשוב מאד - הוא יוצר תחושת שוויון ונגישות זהה של ילדי הפריפריה וילדי המרכז למקורות מידע, הוא מגדיל את הסיכוי של ניל גייסט להתגלות שם - פריקי מחשב כאלה בפריפריה להצליח, כי הם עובדים בעניין.

2482: מה שאתה עכשיו רוצה, הקשר AFTER SCHOOL דרך האתרים, מה שאתה רוצה זה את הקשר בין הבית והאתרים.

ירח גלטר: אני תכף אומר הערת אגב קצרה בעניין.

ירח גלטר: אמרו לי לקצר, אני משתדל לקצר.

ירח גלטר: הוא מעודד את המורים להפעיל את הילדים בעבודות חקר.

ירח גלטר: המציאות, כפי שאני קראתי וחקרתי קצת בכוחות הדלים שלי - מעט מאד עבודות חקר נעשות על ידי מורים ומעט מאד דרישות מילדים לעשות עבודות חקר.

יפה ויגודסקי: אני לא מקבלת את הנתון הזה.

ירח גלטר: עם 2-3 שעות בשבוע, כשלא מרשים לילדים להיכנס לאינטרנט לבד, לחדר המחשבים, אני לא יודע איך אפשר להגיע לתוצאה אחרת.

ירח גלטר: אני מצטט אותך.

יפה ויגודסקי: אתה מצטט אותי, אבל אתה לא יכול שלא לקחת בחשבון שיש קבוצות גדולות של ילדים במערכת החינוך שיש להם מחשבים בבית, וניתנות להם עבודות.

ירח גלטר: יפה יפה, זה בדיוק מה שאני אומר, במקומות שיש מחשבים בבית,

יפה ויגודסקי: גם בעיר בת ים שביקרתי בה אתמול, כל בתי הספר שביקרתי בהם, הייתה תערוכה אדירה של עבודות חקר.

ירח גלטר: את בדיוק מחזקת את מה שאני אומר.

ירח גלטר: במקומות שיש מחשבים בבתים, ובמקומות שלמורים יש מחשבים בבתים והמורים לא פוחדים מהעניין, יש סיכוי שיהיו עבודות חקר.

ירח גלטר: זאת המסקנה של העניין.

זבולון אורלב: למרות שראש העיר ביקש מהפיס לא לספק לו מחשבים לבתי הספר.

ירח גלטר: עוד דבר שאני רוצה לומר, אם יהיו מחשבים בבתים, המחשבים בבתי הספר ובמרכזי ההדרכה יופעלו הרבה יותר טוב.

ירח גלטר: זה בדיוק מה שאת אומרת כרגע.

ירח גלטר: פעילות אינטרנט יישובית תתפתח בכל יישוב - זה מה שמר רון נחמן רמז - יש אפשרות גם לפעילות של E-LEARNING ופעילות למידה ופעילות של העברה ומידע ופעילות תרבותית במערכת האינטרנט, ושילוב בין האנשים הרבה יותר חזקה.

ירח גלטר: הערה אחת, יש איזה חשש ממה שהאינטרנט עושה למשפחות, עם הפורנוגרפיה ודברים מהסוג הזה - גם לזה אפשר למצוא פתרונות טכניים של חסימת אתרים ודברים מהסוג הזה.

ירח גלטר: אני רואה את בית המשפחה כמרכז אינטרנטי כמרכז העניין.

ירח גלטר: הוא מקבל תמיכה מבית הספר, מצד אחד, ומצד שני ממרכז ההדרכה.

ירח גלטר: הצעה שאני רוצה להציע היא: מערכות שמתחילות בראש העיר - זאת התפיסה שלי - ראש העיר, או מישהו בעיר מחליט לקחת את התכנית, ביישוב עצמו צריכים לעשות איגום תקציבים פנימי של העניין ולאסוף תקציבים מכל מיני תחומים לתוך העניין.

ירח גלטר: המערכות הציבוריות הארציות צריכות לפי דעתי, ביישוב כזה, לתת את התמיכה המקבילה לעניין על ידי איגום תקציבים, לוותר על כל מיני דברים אחרים אולי לשנה, או משהו כזה, ולעשות את המבצע, ולהבטיח את העניין, וכמובן שמצד שני, ההורים בתוך הסיפור הזה.

2482: איפה הרגולטור בתקשורת, כל הקשר הזה שאתה רוצה?

זבולון אורלב: לפי זה, מה שהוא אומר זה העירייה.

2482: לא, הרגולטור זה משרד התקשורת, אתה לא יוכל לעשות את החיבור הזה.

ירח גלטר: מר רון נחמן, אני רוצה להעיר הערה אחת כללית.

ירח גלטר: קודם כל אני אזרח, זו יוזמה פרטית שלי, אני משקיע בזה ואני לא יודע מה אני משתגע מהעניין, אבל הוספתי הערה נוספת למטה - יש פה אלמנט מאד מאד חשוב למשרד החינוך - מרכז E-LEARNING.

ירח גלטר: זה קיים בעולם, יש אתרים יפים.

ירח גלטר: בסופו של דבר, אם יקחו מומחה, משרד החינוך או מומחים גדולים, יהפכו מרכז E-LEARNING - ילד בירוחם וילד בתל אביב וילד באריאל יוכלו להשתתף באותו שיעור.

יפה ויגודסקי: קודם כל הוא צריך להיות מקושר לאינטרנט.

ירח גלטר: נכון, רגע רגע, כל ההצעה שלי היא שהוא מקושר לאינטרנט, בפירוש.

ירח גלטר: זאת ההצעה.

יפה ויגודסקי: אתה כבר מדבר על הקצפת, עוד אין לנו את העוגה.

ירח גלטר: אני לא מדבר על הקצפת.

ירח גלטר: ההערכה שלי שאם יחליטו ביחד - עכשיו אני אומר דבר חריף - אני עקרונית מתנגד להעלאת הסף ל5-, אני עקרונית מתנגד - יסלחו לי, ואני יודע שאני אחטוף על הראש - לרעיונות האלה של "תפוח" ואחרים, שבודקים את הילד, מערכות שלמות שבודקים את הילד ונותנים לילד אם הוא מסכן וחכם, ומערכות ופרוטקציות ובדיקות, אם הוא מספיק עני וכדומה, וכל הארגון הזה, של זה חסכנו.

זבולון אורלב: חוץ מהמילה פרוטקציות, הדברים נכונים.

זבולון אורלב: לשבת פה בוועדת החינוך ולהאשים מישהו בפרוטקציה בחלוקת מחשבים, מר ירח גלטר?

ירח גלטר: אני לא מאשים, לא פרוטקציה בחלוקת מחשבים, אלא פרוטקציה בהמלצות של גופים פנימיים וכל מיני דברים על אנשים.

ירח גלטר: עזוב, מחקתי את העניין.

ירח גלטר: מחקתי, אבל ההערכה הזאת של בדיקות ועניינים, זה קיים.

ירח גלטר: עוד הערה לגברת יפה ויגודסקי, זה לא קצפת.

ירח גלטר: אם ההורים ישתכנעו ונעשה מערך אמיתי של הסברה נכונה, וישתכנעו שזה הבסיס, שבלי זה הילד שלהם לא יתקדם, ההשקעה פר משפחה היא לא השקעה גדולה.

2482: מר ירח גלטר, יש לך מושג לכמה אנשים אין אוכל היום?

2482: אתה יודע מה סדר העדיפות של משפחה היום?

2482: אז תיקח את זה בחשבון.

ירח גלטר: אני אענה לך, את השאלות האלה כבר עברתי.

ירח גלטר: יש לי שתי תשובות לעניין הזה.

ירח גלטר: יש פה עשירון עליון ועשירון תחתון.

ירח גלטר: אני לא מדבר על העשירון התחתון, אני מודה.

יפה ויגודסקי: העשירון העליון, אל תדאג להם, הם מסודרים.

ירח גלטר: אבל בין העשירון העליון לעשירון התחתון יש 80%, 80% שיש להם מה לאכול ולא חושבים שהאינטרנט הוא חשוב.

ירח גלטר: הם יכולים לעשות את העניין.

ירח גלטר: אפילו בצפת, אפילו במקומות אחרים, יש מחשבים בבתים, המאמץ הוא כעת לשדרג אותו לאינטרנט.

ירח גלטר: ההצעה שלי לסיכום בוועדת החינוך: החלטה עקרונית לראות בנושא הזה כדבר לאומי שכולם שותפים בו, כולל ההורים, ואני מדגיש - כולל ההורים, כי אם ההורים לא יהיו שותפים בעניין הזה, בכל הדבר הזה, כל הדברים האלה, בסופו של דבר התוצאה שלהם היא תוצאה חלשה.

סופיה מינץ: יש לנו כאן גרף שמציג את ההתפלגות של מוסדות שאנחנו חיברנו אותם, על פי עשירוני טיפוח, ותראו איך זה נראה לפי המחוזות, לפי המוסדות.

סופיה מינץ: מה שרואים כאן שבדרום, במקומות שיש פרויקט מדרום, העשירונים של טעוני טיפוח, הנמוכים, מחוברים ועובדים.

סופיה מינץ: זו השקעה שהשקענו במימון של התפעול השוטף.

סופיה מינץ: אני לא אומרת שזה הכל ועדיין קיימות כל הבעיות שהוזכרו, בית וכל שאר הדברים, אבל לפחות ברמה של בתי ספר זאת התמונה לעומת התמונה של המוסדות האחרים במחוזות אחרים.

סופיה מינץ: זו תמונה מדהימה, וזה רק בזכות המימון שנתנו לפרויקט מדרום.

אלי איזנברג: אם לא יהיה להם תפעול שוטף לתשלום עבור ההתקשרות לספק ועבור בזק, זה ייפול.

אלי איזנברג: זה צריך לדעת.

אלי איזנברג: זה הכל, זה החיבור, זה התשתית, זה התוכנה.

רפי הוידה: אני ממשרד המדען הראשי ואני מעורב בשנתיים האחרונות בפעילויות שונות של משרד החינוך וגם בפרויקט שקרוי אינטרנט 2 - זו מערכת רחבת פס למערכת האקדמית - גם מכללת אריאל מקושרת למערכת.

רפי הוידה: העובדה שאני רוצה להביא לתשומת לבכם, שהוקמה ועדה ציבורית בראשות מר גוריון מלצר, שהגישה השבוע לשר המדע דוח על הקמה של רשת לאומית למחקר, חינוך ותרבות.

רפי הוידה: אנחנו מאמינים שהבסיס לקישוריות של כלל מערכת החינוך, כלל מערכת התרבות, כלל המערכת האקדמית, יהיה בסיס שברגע שיהיה היצע תקשורתי, גם יגיעו התכנים למערכת הזאת.

רפי הוידה: על כן, כיוון שכיום קיימת רשת אקדמית רחבת פס, אינטרנט 2, שהממשלה השקיעה משך 3 השנים האחרונות סכום ניכר, הכוונה להציג את הנושא הזה, רשת לאומית למחקר ותרבות, כפרוייקט לאומי.

רפי הוידה: הנושא יעלה בוועדת מדע וטכנולוגיה בתאריך 17.12, הדוח יוצג ואני תקווה שגם תהיה החלטת ממשלה.

רפי הוידה: הנושא יוצג ודאי גם למליאת הממשלה, ואם תהיה החלטה חיובית, נוכל לראות רשת לאומית החל משנת 2003, כאשר שנת 2002 תוקדש להקמת הגופים הניהוליים - יש לנו ניסיון רב עם הרשת האקדמית - ונוכל להטמיע את הניסיון הזה גם להקמת הרשת החינוכית, וגם לאפיון הרשת התרבותית.

רפי הוידה: מידע רב יש לנו בנושא מהקהילייה האירופאית, יש מערכות כאלה ואנחנו קשורים כמובן באמצעות התכנית החמישית לקהילייה האירופאית, ואני מניח שהיוזמות, הן של ועדת החינוך, הן של ועדת המדע והן כל הפעילויות האלה, יביאו בסיכומו של דבר לצמצום הפער הדיגיטלי.

זבולון אורלב: הואיל ומשרד התקשורת הוא גם המשרד הממונה על בזק - למיטב זכרוני יש מדינות בעולם שבהם נוהגים לתת תעריפים נוחים יותר למוסדות חינוך, ומשום מה במדינה שלנו זה לא קיים.

זבולון אורלב: אתה יכול להתייחס לזה?

רפי הוידה: אני יכול לציין שגרמניה לדוגמה, לאחרונה סיימה ציוד של כל 35,000 בתי הספר באמצעות הבזק הגרמני בחינם, יש מדינות נוספות באירופה שיש תמיכות מצד חברות התקשורת הלאומיות,

זבולון אורלב: האם אתם תתמכו בהצעת חוק פרטית שנגיש בעניין הזה?

רפי הוידה: אני רק רוצה להזכיר שהיום יש תעריפים מיוחדים - בלי להיכנס לפרטים - אבל יש תעריפים מיוחדים לחיבור קבוע לאינטרנט, נדמה לי שיש תעריף של 99 ש"ח לחודש, לא מוגבל.

זבולון אורלב: התעריף הזה הוא גם לאנשי עסקים, זה לא תעריף ייחודי למערכת החינוך.

רפי הוידה: נכון.

רפי הוידה: אנחנו מדברים על פתיחת שוק התקשורת לתחרות.

זבולון אורלב: אתה מבין שגם המיליונר וגם המשפחה מתחת לקו העוני בירוחם צריכים לשלם פה את אותו התעריף.

רפי הוידה: אני מאמין שבאמצעות התכנית שעכשיו מוגשת לממשלה, תפקיד הממשלה יהיה לממן את הקמת הרשת ואת תחזוקתה.

רפי הוידה: זה החידוש שנכלל בתכנית הזאת.

זבולון אורלב: סליחה על בורותי - תחזוקתה, פירושו של דבר ההתקשרות?

רפי הוידה: נכון, ללא תפעול קבוע ומימון,

זבולון אורלב: אתה אומר לי כן, וגברת סופיה מינץ אומרת לא.

רפי הוידה: היא אומרת כן.

סופיה מינץ: היא אומרת כן ולא, אני גם יכולה להסביר.

סופיה מינץ: מר רפי הוידה מדבר על התחזוקה, על עלויות של התשתית הלאומית, אבל אני מתייחסת לעובדה שעדיין המשתמשים, אלה שמתחברים: בתי ספר, ילדים בבתים, יצטרכו לממן את הפעילות השוטפת.

סופיה מינץ: זה יעלה גם וגם.

זבולון אורלב: נציג משרד המדע, מר יוסי ון-זוהרן.

יוסי ון-זוהרן: אני השתתפתי בוועדה עם מר רפי הוידה, ואחת המטלות שהוטלו עלי זה סקירה על מה שנעשה בעולם הגדול, ברמה של רשתות מחקר וגם של חינוך.

יוסי ון-זוהרן: חלק גדול מהמדינות המערביות רואות כיעד לאומי שלכל ילד תהיה גישה למחשב, ובהרבה מדינות כבר כל בתי הספר מחוברים לאינטרנט, אבל יש בעיות.

יוסי ון-זוהרן: מכל התכניות שסרקתי, בקנדה, אחרי הרבה נסיונות, הם ראו שהגישה של הקהילה, COMMUNITY NETWORKS, היא הגישה ה-MOST COST EFFECTIVE, ולמה?

יוסי ון-זוהרן: כי מה שאתה צריך לדאוג זה ל-OVERALL PICTURE, אתה צריך ראייה מערכתית, אתה לא יכול שכל אחד - זה מטפל בבית, זה מטפל בתשתית תקשורת - אתה צריך, ברמת הקהילה, לתת OVERALL, זה מוריד בהרבה את ההוצאות של התשתית, זה מוריד את העלויות של בני אדם, במקום שבכל בית ספר, או בכל מרכז ידע, יש אדם, יש בקהילה אחד האנשים שרץ בין הקהילות.

יוסי ון-זוהרן: העברתי, כחלק מהדוח, את הממצאים לוועדה, ואשמח להעביר לכם.

חוסניה ג'בארה: אני מצטערת שאני אחרתי לישיבה, למרות שהיא ישיבה מאד חשובה ומעניינית.

חוסניה ג'בארה: חשוב לי לדעת מה הן הזכויות של הילד הערבי בנושא מחשבים ואינטרנט, ומה הוא הפער - אם אפשר לשמוע אפילו במספרים - מהו הפער הדיגיטלי בין שני המגזרים, היהודי והערבי.

רוני דיין: בשנה האחרונה אנחנו עשינו פעילות מאד חשובה ומרוכזת במגזר הערבי ברחבי הארץ, גם בצפון וגם בדרום, זה התמקד בשלושה מישורים: מישור אחד, שהפעלנו טכנאי שהתרוצץ בין בתי הספר ודאג לחיבורים.

זבולון אורלב: אני רוצה לקצר לך את התשובה.

זבולון אורלב: בוא תענה לה על השאלה.

רוני דיין: לגבי הפער בבתים אני לא יכול להגיד.

רוני דיין: בבתי הספר הוא זהה לחלוטין למגזר היהודי.

זבולון אורלב: מה פירוש זהה לחלוטין?

רוני דיין: היחס הוא אותו יחס, כלומר אין העדפה מתקנת למגזר זה או אחר.

רוני דיין: היחס של חלוקת מחשבים לבתי ספר הוא זהה לחלוטין בכל המגזרים בארץ.

חוסניה ג'בארה: אני רוצה להבהיר - לפני כשנה, יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת ואני סיירנו במגזר הערבי, בבתי ספר במגזר הערבי, ואנחנו לא ראינו אף מחשב בבתי הספר.

חוסניה ג'בארה: אני זוכרת שמנהל בית ספר, חטיבת ביניים, אמר: אם אנחנו רוצים לכתוב מכתב למשרד החינוך, אז או שאנחנו עושים את זה ידנית, או שיוצאים ומדפיסים את זה בחוץ.

חוסניה ג'בארה: יושב ראש הוועדה וחברי הוועדה היו איתנו וראו את זה במו עיניהם.

יפה ויגודסקי: ברשותכם, אני רוצה לענות.

יפה ויגודסקי: תכנית המיחשוב עבדה על פי קריטריונים לא רק שוויוניים לגבי יחס של מחשב אחד לכל 10 תלמידים, אלא באופן שוויוני מול כל המגזרים, ונבדקנו כל שנה והוכחנו שהחלוקה השוויונית היא גם בין המגזרים.

יפה ויגודסקי: המגזר הערבי קיבל את חלקו באחוזים מול כל מגזר אחר.

יפה ויגודסקי: את פשוט לא היית כאן, אבל סיפרתי שבשנתיים האחרונות שינה מפעל הפיס את כללי המשחק מול השלטון המקומי, והיום מי שצריך להזמין את המחשבים זה ראש הרשות.

יפה ויגודסקי: לא משרד החינוך קובע, לא מפעל הפיס קובע, אלא ראש הרשות, מתקציב מפעל הפיס שמוקצה לרשות, הוא צריך להחליט אם הוא רוצה מחשבים או לא.

זבולון אורלב: ראש העיר יכול להגיד: אני לא רוצה מחשבים, אני רוצה לתקן את המדרכות.

חוסניה ג'בארה: אבל הייתה תכנית "מחר 98".

יפה ויגודסקי: במסגרת תכנית "מחר 98" ההקצאה הייתה שוויונית.

זבולון אורלב: לא היית כאן קודם, אבל לכבודך אני אומר:

זבולון אורלב: התכנית עכשיו של מחשוב בתי הספר היא תכנית משותפת למשרד החינוך, השלטון המקומי, שמפעל הפיס מרכז.

זבולון אורלב: מפעל הפיס הפר הסכם, אין לו תקציב מיועד למחשבים והוא אומר לרשות המקומית: יש לכם מיליון שקל, תעשו במיליון שקל הזה מה שאתם רוצים.

זבולון אורלב: אתם רוצים מחשבים - תכניסו מחשבים, אתם רוצים לסייד את גני הילדים - תסיידו את גני הילדים.

חוסניה ג'בארה: אדוני היושב ראש, לפני שנתיים הייתה התכנית "מחר 98".

חוסניה ג'בארה: אתה ואני היינו לפני שנתיים במגזר הערבי ולא ראינו שום מחשב.

זבולון אורלב: שמענו, אבל תקבלי רשימה של בתי ספר יהודיים שגם תלכי אליהם ולא תמצאי אף מחשב.

יוסי ון-זוהרן: אני הייתי די פעיל בחיבור בתי ספר במגזר הערבי.

יוסי ון-זוהרן: עזרתי בהדרכה בבתי ספר בירושלים וגם הלכתי לכפרים ערביים כמו כפר קרא, כמו קלנסואה, להציג את היתרונות של האינטרנט.

יוסי ון-זוהרן: גיליתי שחברי המועצה והאנשים בתוך הכפרים מאד מפחדים ומתנגדים.

יוסי ון-זוהרן: מה שעשינו, הבאנו אנשים לכפר, לבית הספר, מודל אחר, על מנת להראות להם.

יוסי ון-זוהרן: ממה הם פוחדים?

יוסי ון-זוהרן: פחדו על פורנוגרפיה, פחדו על דברים לא בסדר.

יוסי ון-זוהרן: יש לעשות הרבה מאד עבודה בתוך הכפר על מנת לשכנע.

יוסי ון-זוהרן: אם הם לא רואים שזה מבורך, אז לא יהיה גורם בתוך הקהילה שיקדם את הנושא.

עוזי מלמד: אני רוצה לדבר על העניין שאני חש בו כרגע.

עוזי מלמד: אנחנו התמקדנו הרבה מאד בנושא של האינטרנט ואני חושב שהוא חשוב מאד, אבל אני רוצה לבוא ולהדגיש שתכנית מחשוב היא לא רק אינטרנט.

עוזי מלמד: זה אולי החלק החשוב ביותר, ואם אנחנו רוצים לבחון את תכנית המחשוב, אנחנו צריכים להסתכל על 4 קודקודים של קובייה, שבלעדיהם זה לא ילך.

עוזי מלמד: אוסיף ואומר שאני גם בעד כל ההצעות שעלו כאן - לתת מחשב לכל ילד, והדוגמה של אריאל היא יוצאת מהכלל, ואני חושב שהיא בהחלט מודל - אבל בואו רגע נחשוב, אם אנחנו ניקח את אריאל ונכפיל אותה לכל היישובים במדינת ישראל, אנחנו רחוקים מלבצע, כך שזו אמירה קלה, בוא קח את אריאל ותעתיק.

עוזי מלמד: אריאל הצליחה לגייס המון תרומות, אנחנו חיים רק עם מה שיש לנו.

2482: זה לא נכון.

2482: יש תכנית, היא הוגשה לשר המדע.

עוזי מלמד: קח את מה שאתה השקעת באריאל ותכפיל בכל יישובי הארץ.

זבולון אורלב: אם תיקח את מודל אריאל ותכפיל, כמה זה עולה?

עוזי מלמד: זה עולה בערך מיליארד שקל למדינת ישראל.

זבולון אורלב: זה מה שאנחנו אומרים כל הזמן.

זבולון אורלב: מר עוזי מלמד, צריך לומר את האמת.

זבולון אורלב: אם מדינת ישראל רוצה לקיים רמת מחשוב שאנחנו חושבים שראוי שתהיה, היא צריכה להשקיע כמיליארד שקלים.

עוזי מלמד: מה שאני רוצה, במילים קצרות מאד להדגיש, זה כך.

עוזי מלמד: אנחנו מדברים על תכנית שכוללת בתוכה לא רק חיבורי אינטרנט.

עוזי מלמד: התכנית הזאת היא מקיפה, התכנית הזאת היא ארצית, היא לאומית, היא תחסוך הרבה מאד כסף אם היא תהיה לאומית, בגלל סוגי התקשורת.

זבולון אורלב: דרך אגב, עבור מערכת החינוך מיליארד שקל זה לא סכום כל כך גבוה, לא נופלים מן הכסא.

יפה ויגודסקי: פה לא נופלים, שם נופלים.

עוזי מלמד: זאת הנקודה שרציתי לומר, משום שזה לא רק אינטרנט, זה גם לבנות מערכת תכנים, שאנחנו קוראים לה בלשון מליצה ספריה לאומית, אבל זה לא רק החיבורים.

עוזי מלמד: אנחנו צריכים הרבה מאד כסף להטמיע את כל העניין למורים, משום שאם יהיה לכל תלמיד מחשב והמורים לא ידעו.

זבולון אורלב: מחשב לכל מורה.

עוזי מלמד: מחשב לכל מורה, נכון, לפחות ידע במחשבים.

עוזי מלמד: בקיצור, אם רוצים לעשות את זה נכון, צריך ללכת בתכנית מסודרת ומאורגנת ולא חתיכות.

עוזי מלמד: כרגע התכנית הזאת, בעובדה, עובדת בחתיכות.

עוזי מלמד: מדובר על אינטרנט 2, המלצות שהולכות לממשלה, האינטרנט 2 יספק לנו בצורה מאד יפה מה שאנחנו קוראים: BACK BONE.

עוזי מלמד: היום קיבלנו אפשרות לנסות למשל להתחבר לאינטרנט 2.

עוזי מלמד: אנחנו עומדים במצב כזה: האינטרנט 2 הוא יוצא מן הכלל, נקבל אותו בחינם, אבל כדי לחבר בית ספר לאינטרנט 2 אנחנו רק צריכים 10,000$ לשים לו את השרת הנאות, ואחר כך לשלם את החיבור בדרך, עד האינטרנט 2.

עוזי מלמד: הכל דברים שאם לא נסתכל עליהם כמקשה שלמה, לא יעבוד.

עוזי מלמד: הסך הכל למטה הוא משהו בין 600 מיליון למיליארד שקל.

שמחה ורנר: אני מבקש להביא פה קולות של דיסיפלינות אחרות ולאו דווקא הדיסיפלינה החינוכית.

שמחה ורנר: אני בא מתחום של מדע המדינה ומתחום של מינהל ציבורי, ואני מוכרח לומר כאן - ואני חושב שזה צריך להפוך להיות דבר ידוע בכל מדינת ישראל - שהפער החברתי במדינת ישראל, שמוצא את ביטויו גם בפער הדיגיטלי, מהווה את אחת הסכנות הגדולות ביותר לחברה הישראלית.

שמחה ורנר: יש פה איזה שהוא פרדוכס מובנה בכל העניין הזה, כי הפער הדיגיטלי הוא פער שנובע כתוצאה מאי שוויון חברתי, אבל יש פה איזה שהוא יתרון שאפשר להפוך אותו לפתרון הבעיה של אי השוויון החברתי, כי בסך הכל, בסכומים די נגישים - אנחנו שומעים פה את הסכומים האלה - שגם הם לא קיימים, אני כל הזמן שומע פה שמחכים לנס בכל מה שקשור לכסף, ולא רואים את האור בקצה המנהרה, כפי שהזכירה גברת יהודית נאות - לא מדובר פה בסכומים גדולים, ואם אנחנו מגייסים אותם - ואני גם אציע דרך נוספת שדומה מאד למה שאמרו חברי כאן - ניתן דווקא לנצל את הפער הדיגיטלי על ידי סגירתו, כדי לסגור את הפער הקיים בחברה הישראלית, שאתה ציינת אותו בתחילת דבריך, עם המדדים החדשים שהתגלו לא מזמן, הפער במדינת ישראל גדל בקנה מידה מדהים ומפחיד.

שמחה ורנר: כשאנחנו ישבנו בוועדת התקשוב, אנחנו קבענו איזה שהוא חזון, התווינו איזה שהוא חזון, ובחזון הזה של משרד החינוך, חשבנו ואמרנו שמשרד החינוך צריך להוביל את המהלך הזה, משום שבסופו של דבר זה לא רק חומרה ונגישות, זה גם תוכן, ואת התוכן קובע משרד החינוך.

שמחה ורנר: אבל יחד עם זאת, יש כל כך הרבה גופים שחייבים ליטול חלק בעניין הזה.

שמחה ורנר: בעולם הגדול אתה שומע על PARTNERSHIP, על שיתוף פעולה בין הרשויות הציבוריות לבין הרשויות הציבוריות.

שמחה ורנר: זו לא יכולה להיות מטלה שתיפול רק על משרד החינוך, זו מטלה שנופלת על משרד האוצר, הוא צריך לבוא ולהתגייס, ולחפש כל מיני דרכים איך להקל במיסוי על משפחות חד הוריות ועל בתי ספר, לאפשר להם לקנות מחשבים במחירים מוזלים, כתוצאה מהפחתת מיסוי - אלה דברים שלומדים אותם מהעולם הגדול.

שמחה ורנר: משרדי התקשורת בעולם נוטלים חלק בעניין הזה, גופים וולונטריים, גופים עסקיים, היום בעולם העסקים - אני מתעסק באתיקה בעסקים - הנושא הזה של פילנטרופיה עסקית זה אחד מהדברים שמובילים היום את עולם העסקים - למה אנחנו לא יכולים לקחת את כל הגופים האלה, לתרום אותם ביחד לאיזה שהוא פרויקט לאומי, והוועדה פה וחברי הכנסת יכולים לשמש שופר בבית הזה לרתום קודם כל את המשרדים הממשלתיים וגופים נוספים כדי לפתור את הבעיה הזאת.

יפה ויגודסקי: יש לי עוד הערה אחת, אני רוצה לומר ליושב ראש הוועדה שלפני כשנה וחצי ניסינו להגיש הצעת חוק באמצעות שר התקשורת - שני שרי תקשורת, גם עם מר רובי ריבלין - שמתקבולי זכייני התקשורת תיבנה קרן של 150 מיליון שקל לכל שנה לטובת תקשוב מערכת החינוך.

זבולון אורלב: איפה הנייר הזה?

יפה ויגודסקי: אני אספק לך את כל המסמכים.

יפה ויגודסקי: ניסינו לעשות הצעה, במסגרת חוק הבזק והעסק הזה התמסמס על ידי זה ששר האוצר החליט לתת לטובת "להבה" 50 מיליון שקל, ואז מר מיכאל איתן ירד מהעניין - כי מר מיכאל איתן עמד מאחורינו - הוא ירד מהעניין, כולם השתתקו ובזה נגמרה ההצעה.

זבולון אורלב: אנא, העבירו לי את המסמכים.

יפה ויגודסקי: נעביר לך את כל המסמכים.

זבולון אורלב: תודה רבה רבותיי, אני רוצה לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: הסיכום הזה הוא סיכום ביניים, כי כפי שאמרנו, אנחנו נקיים ישיבה נוספת ואני לא בטוח שלא נצטרך לקיים עוד שתי ישיבות נוספות.

זבולון אורלב: אני למדתי בישיבה הזאת שאנחנו פה נוגעים בנושא מאד יסודי, מאד שורשי, מאד חשוב, קריטי.

זבולון אורלב: אני מודה שלא הערכתי ככה בתחילת הישיבה, אבל זה חלק מתרומה של דיון.

זבולון אורלב: אז קודם כל, ברצוני לומר בראשית הסיכום שהוועדה קובעת שנושא התקשוב במערכת החינוך צריך לעמוד בסדר חשיבות גבוה ביותר, ובפרט הצורך במאבק לצמצום הפער הדיגיטלי.

זבולון אורלב: בחברה המודרנית, השימוש במחשב ובאינטרנט הוא תנאי יסודי והכרחי להישגים לימודיים וחברתיים.

זבולון אורלב: אנחנו למדנו בישיבה הזאת על המחסור במחשבים במערכת החינוך, שעומד בהיקף של כ60,000- מחשבים, שמקיפים כ600,000- תלמידים, וכן למדנו על צמצום תקציבים בנושא התקשוב, גם בנושא הרכישה, גם הפרת ההסכם של מפעל הפיס לייעד תקציב לרכישה, גם בנושא ההשתלמויות, ולמעשה למדנו שהפער הדיגיטלי גדל והולך ואנחנו מוטרדים.

זבולון אורלב: במסגרת זו גם למדנו שרק כשליש מבתי הספר מחוברים לאינטרנט ורק כ200,000- ילדים נגישים לאינטרנט במסגרת מוסדות החינוך, וגם ההישגים האלה בסכנה, הואיל ועדיין אין המשך תקציב לכך, לתפעול ותחזוקה לשנת התקציב הבאה, וזה סיבה טובה לדאגה עמוקה.

זבולון אורלב: רשמנו לפנינו את הודעת מנהל פרויקט "מחשב לכל ילד" כי בשבועות הקרובים ייחתם ההסכם להמשך ביצוע הפרויקט, שיקיף בשנת 2002 רכישה של כ2,000- מחשבים אישיים.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים לשבח את פרויקט התקשוב של מערכת החינוך באריאל ולראות אותה כמודל ראוי לרשויות מקומיות ומערכות חינוך מקומיות.

זבולון אורלב: הוועדה ראתה זאת גם בביקורה ב1.9-.

זבולון אורלב: אנחנו סבורים שיש באמת צורך בגיבוש תכנית לאומית רב שנתית שתאגם משאבים ותראה את התמונה הלאומית הרחבה, גם את הצורך בתקשוב מוסדות החינוך, ובעת ובעונה אחת, גם את מחשוב התלמידים בבתיהם, יחד עם הקמת אותם מרכזי הדרכה קהילתיים.

זבולון אורלב: צריך לקיים דיון היכן לקיים אותם, אבל זאת נעשה בדיון הבא.

זבולון אורלב: אנחנו גם רוצים לאמץ את המלצות דוח הוועדה להגדרת מדיניות התקשוב במערכת החינוך, כפי שהוצגו כאן בוועדה.

זבולון אורלב: אנחנו רואים את הצורך, כדי לצמצם את הפער הדיגיטלי, במתן העדפה מתקנת לאותם אוכלוסיות ומקומות שהמחסור שם גדול יותר, ואנחנו ממליצים לראות ביחס של 1 ל5-, כלומר למחשב את מוסדות החינוך באותם מקומות, לא מחשב ל10- תלמידים, אלא מחשב ל5- תלמידים, בצירוף סיוע בהשקעות בתשתית ותפעול.

זבולון אורלב: הואיל ובישיבה הזאת נחשפו הבעיות והוצגו גם תכניות נוספות, כמו התכנית המעניינת של הבית האינטרנטי, אנחנו נקיים דיון נוסף בשיתוף עם ועדת המשנה לאינטרנט, שבראשה עומד מר מיכאל איתן, ונקיים דיון מקיף על אותן תכניות ספציפיות, כדי לנסות ולבנות איזה שהיא תכנית לאומית רחבה ומקיפה את יתר המשרדים.

זבולון אורלב: במסגרת הדיון הנוסף, הוועדה גם תזמין את מפעל הפיס לקיים דיון בטענה של הפרת ההסכם משנת 1998, לפיו היה הפיס צריך לייעד תקציב מיוחד למחשוב מוסדות החינוך.

זבולון אורלב: תודה רבה חברים.