ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 356, 2001-11-26 10:30

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בעניין מניעת קליטתם של ילדים המתגוררים בלוד במערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את ראש העיר הממונה אריה ביבי.

זבולון אורלב: הוועדה מקיימת את הדיון על פי פרוצדורה חדשה של הכנסת – של השנתיים האחרונות- שלפיה יש זכות לכל חבר כנסת לבקש דיון מהיר בוועדה והבקשה הזאת טעונה אישור של יושב ראש הכנסת.

זבולון אורלב: אם היושב ראש מאשר את הבקשה לדיון מהיר, חובה על יושב ראש הוועדה הנוגעת בדבר לקיים את הדיון בתוך עשרה ימים.

זבולון אורלב: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי הגישה ליושב ראש הבית בקשה לדיון מהיר בשבוע שעבר והיושב ראש אישר זאת, ואנחנו מקיימים את הדיון תוך שמונה ימים.

זבולון אורלב: אני מודה לך, ראש העיר, שנענית ואני מציע שנאפשר לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי – שהיא עמיתה וקולגה שלי, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד הילד – להציג את הבעיה.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את כל האורחים שהגיעו אלינו.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

תמר גוז'נסקי: הבעיה הגיעה לידיעתי בתחילת אוקטובר.

תמר גוז'נסקי: לאחר שביררתי שאכן מדובר ב- 11 ילדים שלא לומדים, שיגרתי ב-17 באוקטובר מכתב לגברת שרה אלפסי שהיא מנהלת מחלקת החינוך בעיריית לוד ופירטתי את כל הנושא.

תמר גוז'נסקי: הנושא הוא שתי משפחות – משפחת פאטמה ויעקוב אל מצרי ומשפחת שפיקה וג'מאל אל מצרי, תושבי לוד אזרחי ישראל, כאשר לשתי המשפחות יחד יש 11 ילדים.

תמר גוז'נסקי: המשפחות ניגשו לפני ספט

תמר גוז'נסקי: מבר לרשום את הילדים, שהם בגילאים שבין 3 לבין 17, במערכת החינוך, והם נדחו.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: האם הם תושבים חדשים בלוד?

תמר גוז'נסקי: למה צריך לרשום את כולם מחדש?

תמר גוז'נסקי: ככל הידוע לי, תקופה מסוימת הילדים שהו ברצועת עזה וחזרו ללוד.

תמר גוז'נסקי: פניתי במכתב והדגשתי שהזכות ללמוד במוסדות החינוך העירוניים, כלומר הממלכתיים, שנמצאים בערים השונות, בכל מקום שחל חוק לימוד חובה – הזכות הזאת היא זכות בלתי מעורערת שחלה על כל ילד, ללא קשר למעמד הוריו, ובהתאם לכך גם ילדים של עובדים זרים נקלטים במערכת החינוך וזה בהתאם להתחייבויות של ישראל לפי האמנות הבינלאומיות.

תמר גוז'נסקי: לכן, השאלה של מעמד ההורים היא כלל לא חשובה.

תמר גוז'נסקי: בהקשר שלנו על אחת כמה וכמה כאשר מדובר באזרחי ישראל.

תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שזאת שערוריה ודרשתי לפתור את הבעיה מיד.

זבולון אורלב: האם יש לך מושג מה קורה עם הילדים כרגע?

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי: הם לא לומדים.

זבולון אורלב: כפי שנמסר לי, הגברת שרה אלפסי הבינה שיש כאן בעיה והיתה מוכנה ללכת לקראת ההורים, אבל היתה התערבות של ראש העיר הממונה מר אריה ביבי והוא בעצם הורה לה לא לקלוט את הילדים במערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני חושבת שזאת שערורייה ששלושה חודשים ילדים מסתובבים בעיר לוד ולא לומדים.

זבולון אורלב: אני חושבת שמשרד החינוך גילה כאן רשלנות שהוא לא שם לב שיש 11 ילדים בעיר לוד – ואמורה להיות מערכת של קציני ביקור סדיר, למצוא את הילדים ולהחזיר אותם למערכת החינוך - אבל אני חושבת שהעיקרון שכל ילד, כאשר הוא נמצא כאן, הוא לומד כאן – זה העיקרון הבסיסי.

זבולון אורלב: הייתי רוצה לשמוע למשל את דעתו של ראש העירייה.

זבולון אורלב: אם משפחה נוסעת ללוס אנג'לס לשלוש שנים, לוקחת את הילדים איתה וחוזרת לאחר שלוש שנים, הייעלה על הדעת שבעיר מגוריה מישהו יגיד לה שהוא לא קולט את הילדים האלה כי הם היו שלוש שנים בלוס אנג'לס?

זבולון אורלב: איפה היו הילדים, למה הם היו – אין לכך שום קשר לנושא.

זבולון אורלב: הדבר החשוב הוא שצריך להבטיח את זכותם ללמוד.

זבולון אורלב: תודה רבה, אדוני.

זבולון אורלב: ההורים נמצאים איתנו.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: האם יש נציג ממשרד החינוך?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: אני אתייחס לדברי חברת הכנסת.

זבולון אורלב: הבעיה נודעה למשרד החינוך במהלך חודש אוקטובר לא על ידי חברת הכנסת המכובדת אלא על ידי עורך דין שפנה ושלח מכתב אלי כמפקח, עם העתק למנהלת המחוז, והוא גלגל את הסיפור שלו – לאו דווקא לגבי המשפחות האלה שאת הזכרת, אלא על משפחת סרחאן שיש להם 10 או 12 ילדים.

זבולון אורלב: אריה ביבי: תשעה, והם בבית הספר היום.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: העניין התגלגל אצלנו, ובדיונים שלנו עם הממונים - עם אנשי מחלקת החינוך, אגף החינוך, מינהלת החינוך של עיריית לוד - גילינו שהעירייה או ראש העיר נוקט עמדה שפירושה הוא כזה – על פי המשמעויות שלי, כעת אני סובייקטיבי ואני מפרש את הדברים ששמעתי – שאין לו מספיק תשתית, אין לו מספיק משאבים.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אתה אישית פנית?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: כן, וכך נעניתי על ידי מנהלת אגף החינוך של העירייה.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי: לא הבנתי מה הכוונה שאין מספיק תשתית.

זבולון אורלב: אין מקומות בבית ספר?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: לא עניין שאין מקומות בבית הספר, אלא נאמר הם שולחים לנו סייענים וכו', ואנחנו צריכים ללא תשתית לקלוט את כל הילדים שלהם.

זבולון אורלב: זאת בעיה לא רק של כיתת ילדים, זאת בעיה שגוררת עוד הרבה משתנים מסביב.

זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס לגבי הנקודה של כניסתם לבתי הספר.

זבולון אורלב: משרד החינוך, מחוז המרכז, התעקשנו על כך שהעירייה, הרשות המקומית, תקלוט אותם כי יש חוק שמחייב אותנו לקלוט את הילדים – זו זכות של כל ילד ללמוד.

זבולון אורלב: למה לא מימשת את הזכות?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	לא מימשתי משום שלא רציתי להיכנס לעימות עם הרשות המקומית, אני לא יכול להכריח אותם.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה?

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אתה לא יכול להכריח אותם?

זבולון אורלב: אתה לא מכיר את החוק?

זבולון אורלב: אדוני מכיר את החוק?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אני מכיר את החוק ואגיד לך מהם הצעדים שנקטנו.

זבולון אורלב: קודם כל שלחנו לראש העיר מכתב על ידי היועצת המשפטית שאנחנו עומדים להכניס את הילדים לתוך בתי הספר, ועצם העמדה של העירייה סותרת את חוק חינוך חובה.

זבולון אורלב: זה המכתב שנשלח על ידי היועצת המשפטית של מחוז מרכז.

זבולון אורלב: מצד שני, אנחנו גם כן מבינים את האילוצים של הרשות המקומית, אנחנו חיים בשטח, וזו בעיה.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	זאת בדיוק הבעיה, תסביר אותה.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	מצד שני, יש החלטה אצלנו במחוז להכניס את הילדים, לתת הוראה למנהלים לקבל את הילדים לתוך בתי הספר.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אדוני, אני לא מבינה.

זבולון אורלב: אתה אומר שאדוני לא טיפל כלל בשתי המשפחות האלה שיושבות מולך.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	המכתבים האלה הגיעו דרכך אלי.

זבולון אורלב: תחילת הפרשה היא במשפחה שלא נזכרה כאן.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל אני לא שואלת אותך על המשפחה הזאת.

זבולון אורלב: אני אומרת שמדובר על 11 ילדים שלא הולכים לבית הספר עד היום.

זבולון אורלב: מה עשית?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אז הם לא הולכים לבית הספר.

זבולון אורלב: יש עירייה ויש מנהלים שגם המנהלים מתייחסים בכבוד למחלקת החינוך.

זבולון אורלב: אני לא יכול ביום בהיר אחד לעשות את זה.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה יום אחד?

זבולון אורלב: שלושה חודשים הם לא לומדים.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	הבעיה נודעה לי רק במהלך חודש אוקטובר.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	בסדר, חודש וחצי הם לא לומדים.

זבולון אורלב: לא יאומן.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אז חודש וחצי הם לא לומדים, הנה עכשיו אנחנו מקיימים דיון.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	איך אתה רואה את הפתרון?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אני עומד להכניס את הילדים לבתי הספר.

זבולון אורלב: אני רוצה לחלק את הילדים האלה לבתי ספר היכן שיש לי מקומות.

זבולון אורלב: אני למשל רוצה לדעת מהם הגילאים שלהם.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	סליחה.

זבולון אורלב: הכל כתוב כאן במכתב שהגיע למשרד החינוך בחודש הזה, אז מה אתה אומר שאתה צריך לברר?

זבולון אורלב: מה אתה צריך לברר?

זבולון אורלב: הנה, יש לך כאן את כל השמות, הגילאים, הכל.

זבולון אורלב: הכל כתוב.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	גברתי, אני מבין שהכל כתוב.

זבולון אורלב: אני צריך לבדוק גם אצלי.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אדוני, שנת הלימודים התחילה בספטמבר, לא עכשיו.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	האנשים האלה באו אלי באוקטובר.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	הם לא באו באוקטובר.

זבולון אורלב: הם באו לעירייה לפני ספטמבר.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אז תפני כך לעירייה, אלי אל תדברי בצורה כזאת.

זבולון אורלב: דבורה כהן:     	הרשות היא הרשם, והמחוקק הסמיך את הרשות וחייב אותה באמצעות ההורים לרשום את הילדים בבתי ספר.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים לקחת את הילדים ולהכניס אותם לתוך בית הספר.

זבולון אורלב: אנחנו עבדנו על פי נוהלים.

זבולון אורלב: כשבאה פניה דרך עורך-דין ודרך הקו הפתוח ודרך הקב"סים, אנחנו פנינו על פי דרכי הפעולה.

זבולון אורלב: פנינו לדוריס שהיא האחראית על המתבגרים, משם פנינו לשרה אלפסי, נפגשנו איתה אישית.

זבולון אורלב: פנינו ליועצת המשפטית, היא דיברה עם היועצת המשפטית של עיריית לוד.

זבולון אורלב: כאשר היועצת המשפטית הבינה שגם זה לא בכוחה, פנינו לדפנה לב, שהיא דיברה עם ראש העיר לפני שבוע.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אולי ננצל את ההזדמנות.

זבולון אורלב: שמעתי שדפנה לב יושבת שבעה על פטירת אימה.

זבולון אורלב: אנחנו, בשם כל הוועדה, נשלח לה תנחומים שלא תוסיף עוד צער ודאבה והמקום ינחם אותה בתוך שאר אבלי ציון וירושלים.

זבולון אורלב: דבורה כהן:     	לפני שבוע הגברת דפנה לב דיברה עם ראש העיר, הוא נתן לה תשובה שהוא יכניס את הילדים לבתי ספר – את העל-יסודיים – וגם לגבי הצעירים הוא ידאג.

זבולון אורלב: אחר כך העירייה יצאה לשביתה ולא ניתן היה לקבל את תשובת ראש העיר, אבל בגדול היתה היענות חיובית של ראש העיר - כך על כל פנים נמסר לי מדפנה לב – לשלב את הילדים.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	לפני שאתן את רשות הדיבור לראש העיר, האם ההורים רוצים לומר משהו?

זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	אני רוצה להגיד לכולכם שאנחנו הלכנו באוגוסט, לא באוקטובר.

זבולון אורלב: כמעט בסוף אוגוסט הלכנו – אשתי, הילדים, אני, אחי ואשתו – לבית הספר איפה שהילדים נרשמים ודיברנו עם גברת שרה אלפסי שקולטת את הילדים.

זבולון אורלב: היא שלחה אותי מפקיד לפקידה, מפקידה לפקיד, ואנחנו התגלגלנו - משעה 8:00 אנחנו עומדים על יד בית הספר עד שעה 14:00, עד שסוגרים את המשרדים כמו כלבים בכניסה, סליחה – וכל הזמן היא מגלגלת אותי ממשרד למשרד ואחרי כן לך לראש העירייה שם יקבלו אתכם.

זבולון אורלב: היא יוצאת מישיבה, אנחנו אומרים: סליחה גברת, אנחנו רוצים לדבר, היא אומרת צא החוצה, אין לנו מה לדבר איתך.

זבולון אורלב: אשתי, כמו כלבה, הולכת אחריה ורצה – שום יחס.

זבולון אורלב: את האמת, אנחנו לא מכירים אנשים.

זבולון אורלב: אני לא מכיר אפילו את ראש העיר, אף בן-אדם אני לא מכיר.

זבולון אורלב: אני אדם עובד, חוזר הביתה, אני לא מכיר אף אחד.

זבולון אורלב: הילדים שלי בוכים מהבוקר, כל הלילה, מסתכלים דרך החלון על הילדים שהולכים לבית הספר וחוזרים.

זבולון אורלב: ראש העיר יושב כאן – לוד זו עיר שמלאה פושעים, מלאה סמים, אין דבר שלא מגיע לשם.

זבולון אורלב: לא חסר ללוד שאני אוסיף לה עוד פושעים, אני לא רוצה לגדל עוד אנשים שישתמשו בסמים ולא לגדל ילדים שמסתכלים על אנשים שמזריקים לעצמם זריקות.

זבולון אורלב: באתי לגדל ילדים שיש להם תעודות טובות, יש להם לימודים טובים.

זבולון אורלב: הכוונה שלא הבאתי ילדים לגדל אותם סתם, אני הבאתי ילדים טובים שממש יש להם ראש ורוצים ללמוד.

זבולון אורלב: אחרי כן, התחלתי להכיר אנשים שכל אחד אמר לי: לך למישהו, הוא יעזור לך.

זבולון אורלב: התחלתי ללכת לאנשים כאילו לחפש פרוטקציות איפה יש מישהו שיכול לעזור לי.

זבולון אורלב: בסופו של דבר בן דוד שלי הסביר לי שאני צריך ללכת לשייח', למשפחת חסונה בלוד, שהוא אדם מוכר.

זבולון אורלב: התחלתי לבכות לו בעצמי על הילדים שלי.

זבולון אורלב: כבודה של תמר גוז'נסקי, אני ממש מודה לה– היא האשה היחידה שעזרה לי בכל דבר.

זבולון אורלב: היא מכירה את הסיפור שלי מהתחלה עד הסוף.

זבולון אורלב: אנחנו משפחה חצויה.

זבולון אורלב: נכון שהיתה לי תעודה מעזה.

זבולון אורלב: אשתי עשתה לי איחוד משפחתי וכשבאתי, קניתי בית והבאתי את הילדים שלי.

זבולון אורלב: כשיש משפחה חצויה אז לומדים בשטחים.

זבולון אורלב: כשהבאתי אותם, אני רציתי שהם ילמדו.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אני לא מבין מה זה משפחה חצויה.

זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	חצויה זה נקרא אבא מהשטחים, לפני תעודה ישראלית.

זבולון אורלב: עכשיו יש לי תעודה ישראלית, קיבלתי.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אשתו אזרחית ישראלית.

זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	אשתי ילידת לוד.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	היא התחתנה איתך, מתוקף איחוד משפחות עברת ללוד.

זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	התחלתי לכתוב לגברת תמר גוז'נסקי, לספר לה את הבעיה שלי – יש לי בעיה ואני לא יודע לאן ללכת.

זבולון אורלב: היא עזרה לנו, שלחה מכתב ואמרה שצריך ללכת למשרד החינוך.

זבולון אורלב: הלכתי למשרד החינוך עם המכתב שלה,  באותו יום אמרו לנו כן, מחר תביאו את הילדים.

זבולון אורלב: לקחתי את הילדים שלי והלכתי עוד פעם למשרד החינוך עם המכתב שלהם, שראש העיר חתם למטה ושרה אלפסי.

זבולון אורלב: למחרת אני הולך, הלבשתי את הילדים שלי טוב, ושרה אלפסי מחקה את זה עם טיפקס.

זבולון אורלב: היא מוחקת ואומרת לי: היום יש כתבה בעיתון, צא החוצה, יש לי ישיבה – בדיוק כמו שאני מספר לך.

זבולון אורלב: אדוני, סליחה, כבודכם.

זבולון אורלב: כמעט מ-20 באוגוסט עד היום אני הולך לאותו משרד.

זבולון אורלב: היא היתה מאושפזת בבית חולים – קיבלתי את זה, אדם חולה.

זבולון אורלב: יצאה לחוץ-לארץ – קיבלתי את זה.

זבולון אורלב: הילדים שלי סובלים.

זבולון אורלב: אני מבקש מכבודכם אם יכולים לעזור.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	תודה רבה.

זבולון אורלב: האם אשתך רוצה להוסיף משהו?

זבולון אורלב: פאטמה מצרי:     	תודה רבה.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	ראש העיר, בבקשה.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אני מכיר את החוק ואני גם אומר שיש חוקים שהציבור לא יכול לעמוד בהם, וזה אחד החוקים שהציבור לא יכול לעמוד בו.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	לאיזה חוק אדוני מתכוון?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	גברתי, אני מתכוון לחוק חינוך חובה בעיר לוד.

זבולון אורלב: אני אומר שיש חוקים שהציבור לא יכול לעמוד בהם, ותיכף אני אסביר לגבי מערכת החינוך – במיוחד מערכת החינוך הערבית בלוד – ואז תבינו מה קורה בלוד במערכת החינוך, במיוחד במגזר הערבי.

זבולון אורלב: המשפחה שהגיעה אלינו, הם הגיעו עם תעודות כתומות.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	מה זה תעודות כתומות?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	תעודות מעזה.

זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	תעודה כתומה זה מעזה?

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	תעודה כתומה זה 5A שנותנים במשרד הפנים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	כן, אבל הם עדיין לא גרו.

זבולון אורלב: זה נשלח ואז תיקנו כתובת.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: 	 	מה שאני רואה אצל יעקוב מצרי זה תעודה כחולה.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	ואז הלכו למשרד הפנים ברמלה ועשו את איחוד המשפחות כמו שצריך ועברו ללוד.

זבולון אורלב: מה שקורה במערכת החינוך בלוד מבחינת מבנים – אני קיבלתי הרשאה לבנות 12 כיתות ביסמין, עוד מספר כיתות בבית ספר אל זהרה ועוד כיתות באל מנר וכיתות אחרות בבתי ספר אחרים.

זבולון אורלב: כשבאנו לבנות את הכיתות, הסתבר שאותם אנשים ואחרים שהיו אמורים להכניס את הילדים שלהם לכיתות, הם בנו על השטח שמיועד לכיתות, ואז מה שקרה שהצפיפות בלוד חוגגת.

זבולון אורלב: גברתי היקרה, לפני שנה מצב הכיתות היה בכי רע, הרסנו מבנה, הרסנו מקום שהיה שירותים והכשרנו אותו לכיתת לימוד – עד כדי כך המצב הוא קשה.

זבולון אורלב: אני מדבר על מצב שאין לי היום יכולת להכניס תלמידים, כולל אתיופים, ואני אומר לכם- הבעיה לא רק עם ערבים, שלא תגידו שכאן יש איזו אפליה.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה דווקא אתיופים?

זבולון אורלב: למה לא רוסים?

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה: 	 	בכמה תלמידים מדובר?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אני אענה על כל התשובות.

זבולון אורלב: גם לגבי אתיופים שהגיעו באמצע השנה היתה לי בעיה.

זבולון אורלב: מכובדיי, אתם לא יודעים מה קורה בעיר לוד, אתם כאן משתזפים אולי בניאונים...

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אוי, אוי, אוי.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	...

זבולון אורלב: אבל תבואו, אני מזמין אותך ללוד ואת תראי את המצב.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	לפני שאתה נכנסת ללוד, הייתי שם אלף פעמים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	את לא יכולה להגיד את זה כי אני גרתי בלוד, אז בבקשה, בואי נעמיד דברים לאשורם.

זבולון אורלב: אני מזמין אתכם לראות את בתי הספר בלוד.

זבולון אורלב: בתי הספר בפיגור מבחינת מבנים, מבחינת תשתיות, בפיגור של 50-60 שנה.

זבולון אורלב: אנחנו גרים במרכז הארץ ובתי הספר נמצאים בפיגור של שנים.

זבולון אורלב: אני ביקשתי ממשרד החינוך – עם כל הכבוד, הוא לא אשם, אני אשם, מי שאשם זה אני.

זבולון אורלב: אני אמרתי לא להכניס כי אני רציתי שהדברים האלה יעלו.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	על חשבון הילדים?

זבולון אורלב: שילדים לא יילכו שלושה חודשים לבית ספר?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אין לי ברירה.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל אתה לא יכול למנוע מילדים ללכת לבית ספר.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	תסלחי לי, אפשר לשלוח אותם ליפו, אפשר לשלוח אותם לרמלה.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	מי ישלח אותם?

זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	אני גר בלוד, איך אלך ליפו?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אני לא הפרעתי לאף אחד, אני מבקש לתת לי לסיים.

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	שאלה קטנה – אמרת אתיופים.

זבולון אורלב: כמה תלמידים יש חוץ מהתלמידים של המשפחות האלה, שלא לומדים כעת והם תושבי לוד?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	גם אותם אנחנו הכנסנו עכשיו – עדיין אולי לא, אבל אני נתתי הנחייה להכניס אותם לפני שבוע, הם אמורים להיכנס.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אז אין בעיה.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אבל יש בעיה, ואני אומר לכם שיש בעיה, גם איתם יש בעיה.

זבולון אורלב: אנחנו הופכים את לוד לפח האשפה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לא מזמן רבו חמולות בטורעאן ואני הייתי צריך לקלוט 16 ילדים שבאו בגלל ריב חמולות, בגלל סכסוך.

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	איזה קשר יש לזה?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אל תגיד לי אין קשר.

זבולון אורלב: יש קשר.

זבולון אורלב: איפה אני אכניס אותם?

זבולון אורלב: אתה יושב כאן.

זבולון אורלב: אני עשיתי מיפוי בנושא בטיחות בבתי ספר, וזו אחריות של ראש עיר, אם קורה משהו לתלמיד בנושא בטיחות – ראש העיר הולך לבית סוהר.

זבולון אורלב: אני ביקשתי חמישה מיליון שקל על פי סקרים שנעשו, על פי אומדן אמיתי שנעשה.

זבולון אורלב: מה נתנו לי?

זבולון אורלב: 217 אלף שקל.

זבולון אורלב: עם הסכום הזה לא יכולתי לזפת ארבעה גגות.

זבולון אורלב: על מה אתם מדברים?

זבולון אורלב: זה קל מאד לדבר.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אנחנו יודעים, חסר מיליארד שקל לשיפוצים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	חברת הכנסת גוז'נסקי, בשנת 2001 אני עליתי בקרוב ל- 200 תלמידים בכיתה א', על מה אתם מדברים?

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	אז מה.

זבולון אורלב: יש תלמידים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אדוני, אני אגיד לך אז מה.

זבולון אורלב: הייתי עכשיו אצל שי כנעני בישיבה, הוא נתן לי הרשאה לבנות 12 כיתות לימוד, והנה משרד החינוך יודע, בנו לי על השטח שהיה מיועד לבית ספר.

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	עוד פעם, אז מה.

זבולון אורלב: אנשים בונים, בסדר.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	מה זה אז מה?

זבולון אורלב: אם יהודי היה בונה כלביה, אני הייתי הורס לו.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל זה לא הנושא.

זבולון אורלב: בנייה בלתי חוקית זה הנושא של הישיבה היום?

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אתם רוצים שאני אמשיך בישיבה?

זבולון אורלב: אני לא יכול לנהל כך ישיבה.

זבולון אורלב: יש לי בקשה.

זבולון אורלב: גם אם הדברים של ראש העיר לא מוצאים חן, אנחנו חייבים לאפשר לו לומר את דבריו בלי הפרעות.

זבולון אורלב: הוא לא מצליח להגיד משפט אחד ללא הפרעה.

זבולון אורלב: אני מבקש לאפשר לו לדבר, תהיה רשות לחברי הכנסת  לומר את הדברים.

זבולון אורלב: קריאת ביניים אחת זה בסדר, אבל לא ככה.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	במיוחד כשאני לא חבר כנסת, כך שאין לי בעיה, אני גם לא שותף בשום מפלגה.

זבולון אורלב: אני ראש עיר ממונה כך שאני לא עושה שום הבחנות, גברתי.

זבולון אורלב: כפי שאמרתי לגבי האתיופים אני יכול להגיד את זה לגבי ערבים, רוסים, על כל אחד, והם מכירים אותי – יושב כאן ערבי ויושבים יהודים- כך שאין בעיה  בנושא הזה.

זבולון אורלב: אני אומר לכם שיש צפיפות נוראית בבתי הספר בלוד.

זבולון אורלב: ברגע שנכנסתי לתפקיד, גברתי, הכנסתי 1,500 כיסאות.

זבולון אורלב: היו תלמידים שישבו על השולחן, היו תלמידים שלא היה להם כיסא.

זבולון אורלב: איפה נשמע במדינת ישראל שאין כיסא לתלמיד, ולא רק לערבים אלא גם ליהודים?

זבולון אורלב: אני מדבר גם על היהודים וגם על הערבים.

זבולון אורלב: אנשי משרד החינוך יודעים את זה.

זבולון אורלב: הכנסתי 1,000 שולחנות לימוד.

זבולון אורלב: איפה במדינת ישראל יש מקום שאין בו שולחן לתלמיד להכין את השיעורים?

זבולון אורלב: בלוד יש את זה, ואני אומר לכם: זו חרפה.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	נכון.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	זו ממש חרפה, ואם אני מבקש חמישה מיליון שקל לבטיחות – בטיחות זה א"ב של דברים.

זבולון אורלב: אני רוצה לבנות כדוריות כדי שלא יחליקו ילדים על המעקות – אין לי כסף לזה.

זבולון אורלב: על מה אתם מדברים?

זבולון אורלב: העירייה שבתה לפני שבוע משום שלא היו לי משכורות, ואני ראש עיר ממונה – כשמשרד הפנים היה צריך לתת לי כסף, לכן ביקשתי ממשרד הפנים שיחפש "פראייר" אחר.

זבולון אורלב: כינסתי בפרדשניר את כל הנכבדים הערביים, אמרתי להם: רבותי, אתם יורים לעצמכם ברגל, אתם לא יודעים מה אתם עושים.

זבולון אורלב: ישבתי שם שלוש שעות והסברתי להם – בחלקה הזו אני בונה בית ספר, בחלקה הזו אני בונה טיפת חלב, בחלקה הזו אני בונה משהו אחר.

זבולון אורלב: על המקומות האלה הלכו ובנו.

זבולון אורלב: את יודעת מה עשיתי בבית ספר אל זהרה כדי לשמור שלוש כיתות?

זבולון אורלב: שמתי בולדרים כדי שלא יבנו שם – ומי שגר בלוד יודע מה זה בולדרים.

זבולון אורלב: לכן הצלחתי השנה לבנות ארבע כיתות.

זבולון אורלב: משרד החינוך יודע והם יכולים להגיד לך – אם אין לי תב"ע מאושרת לבניית כיתות, והשטח פנוי והוא נקי, אני לא יכול לבנות.

זבולון אורלב: אמרתי להם: במקום 12 כיתות, תנו לי את הכסף לבנות שש כיתות, אמרו: לא, אדוני.

זבולון אורלב: קיבלת הרשאה לשש כיתות, אני אשמח אם לא תבנה.

זבולון אורלב: שי כנעני אומר: אם לא תבנה, אני אשמח מאד, התקציב יחזור אלי, יש לי מה לעשות עם התקציב.

זבולון אורלב: במצוקה כזו, אני אומר לכם שרציתי שהדברים האלה יעלו כאן.

זבולון אורלב: רציתי.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה לא פנית ישירות?

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אפשר להגיד לא על חשבון הילדים.

זבולון אורלב: אין לי היום מקום, אני מבקש ממשרד החינוך שכל ילד שמגיע ללוד, שיעבירו אותו ליפו, משרד החינוך נותן כסף להיסעים, שיעבירו אותו לרמלה -  יש מקומות.

זבולון אורלב: אצלי אין מקומות.

זבולון אורלב: אם אני לוקח שירותים והופך את זה לכיתת לימוד – אז תראו מה המצוקה.

זבולון אורלב: בבקשה, עכשיו תדונו אותי איך שאתם רוצים.

זבולון אורלב: קיים עוד אבסורד.

זבולון אורלב: לוקחים מורים שאנחנו מגדלים בלוד – אנשי לוד, גרים בלוד – שולחים אותם לבאר-שבע.

זבולון אורלב: למה לשלוח אותם לבאר-שבע, איזו חלמאות זו?

זבולון אורלב: מביאים מורה מקלנסואה ללוד שילמד, ומורים שגדלו בלוד מעבירים לבאר-שבע.

זבולון אורלב: אני לא תופס.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אבל זה לא שייך לעניין.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	שום דבר לא שייך לעניין, אבל אדם שגדל בלוד, גר בלוד, למה שלא ילמד בלוד?

זבולון אורלב: לגופו של עניין, אני אכניס אותם לכיתות, אבל תדעו לכם שאני בצרה צרורה.

זבולון אורלב: אני אכניס אותם, אני צריך לארגן להם שולחנות וכיסאות, ובצפיפות נוראית.

זבולון אורלב: האם כך מלמדים במדינת ישראל?

זבולון אורלב: – בבקשה.

זבולון אורלב: תבואי גברתי, אני מוכן לקחת אותך לסיור.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	האם אתה יכול לתת דוגמה לכמה ילדים בכיתה?

זבולון אורלב: ניצה שטרנהיים:     	45 תלמידים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	יש גם כיתות עם מעל 45 תלמידים, ואיזה כיתות?

זבולון אורלב: שלא תחשבי שאלה כיתות תקניות, אלה כיתות קטנות.

זבולון אורלב: אני מוכן לקחת אותך לסיור בלוד ואראה לך בית ספר יהודי, בית ספר דתי.

זבולון אורלב: מחר בית ספר המאירי עושים הפגנה.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: כי אנחנו הבטחנו לשפץ מבחינת בטיחות.

זבולון אורלב: נכנסים שם לשירותים, כל האבנים זזות.

זבולון אורלב: אני למדתי בתקופתי במעברה ואני אומר לך שהתנאים היו הרבה יותר טובים, עם כל הכבוד.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	ראש העיר, אני מבין מתוך דבריך שהבעיה הספציפית שבגינה התכנסנו, לאמור הילדים של משפחת פאטמה ויעקוב מצרי, עם חמשת ילדיהם...

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	סליחה שאני קוטע אותך, אבל מכאן צריכה לצאת זעקה לעזור ללוד בנושא הזה.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אריה, תאפשר לי לנהל את הישיבה.

זבולון אורלב: בדבריך נאמר ואני רוצה לדעת שהבנתי היטב – שחמשת הילדים של פאטמה ויעקוב אל מצרי, וששת הילדים של שפיקה וג'מאל אל מצרי, כלומר 11 ילדים, בתוך ימים ספורים יסודרו במוסדות החינוך.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אין בעיה.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	קודם כל, אני חושב שחשוב שהוועדה תרשום זאת לפניה.

זבולון אורלב: יחד עם זאת, אני מוכרח לומר את דעתי לפני שאני נותן את רשות הדיבור גם לחברי הכנסת.

זבולון אורלב: לי אין שום טענה לראש העיר, כל הטענות שלי רק למשרד החינוך.

זבולון אורלב: יש חוק.

זבולון אורלב: החוק הטיל על המדינה את האחריות לביצוע חוק חינוך חובה חינם.

זבולון אורלב: יש צווים שהשר יכול לתת.

זבולון אורלב: אם השר מתרשם שראש עיריית לוד לא ממלא את תפקידו כראוי, הוא יכול לתת לו צו, ואם הוא חושב שהוא צודק – שיילך לרמלה, ואם הוא חושב שרמלה צודקת – הוא צריך למצוא את הפתרון.

זבולון אורלב: לשר החינוך ניתנו 23 מיליארד שקלים - לא לראש העיר – כדי לנהל את מערכת החינוך, והיו כבר דברים מעולם.

זבולון אורלב: אני אישית מזדהה הזדהות מוחלטת עם הזעקה הקשה של ראש העיר.

זבולון אורלב: אני לא בטוח שהייתי מחליט כמוהו, קרוב לוודאי שלא.

זבולון אורלב: הייתי אפילו מקים אוהל ומקיים שם לימודים, ובלבד שילדים ילמדו.

זבולון אורלב: בשבילי לימודי ילדים זה קודש.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	כדי להקים אוהל צריך כסף.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	יכול להיות.

זבולון אורלב: אני אומר – צריך להבין כאן קודם כל באחריות.

זבולון אורלב: המחוקק, הכנסת, הפקידה גם את הסמכות החוקית וגם את הכסף בידי שרת החינוך – שרת החינוך בעניין הזה זה משרד החינוך – וחבל לפי דעתי שמשרד החינוך איפשר לפרשה הזאת להתנהל ימים ארוכים מבלי לתת פתרון.

זבולון אורלב: אני, אין לי את הנתונים לדעת אם זה טוב להכניס בכיתה 45 ילדים, ובלבד שהם ילמדו בלוד בתנאים לא תנאים כפי שמתאר ראש העיר, או אולי באמת כדאי לפצל חלק מהילדים שיילכו ללמוד ברשויות סמוכות, אגב דבר שמקובל בכל מערכת החינוך.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל שמעת, אנשי משרד החינוך טענו שלראש העיר יש וטו והם מחכים שהוא יגמור להחליט.

זבולון אורלב: הם לא נקטו שום צעד במובן הזה שאתה אומר, הם לא נקטו שום צעד מאז ה-17 באוקטובר כשהם קיבלו את המידע הזה.

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	אני רוצה לברך על התוצאה הסופית, ולמרות שזה מאוחר, לאחר שלושה חודשים התלמידים ילמדו.

זבולון אורלב: הצעה אחת יש לי לראש העיר.

זבולון אורלב: אתה יכול למצוא את האהדה של כולנו לגבי הבעיות של לוד, אתה צריך רק לפנות ואנחנו – בכל הכנסת, אני לא מאמין שיש חבר כנסת שלא רוצה שהעיר לוד תפתור את בעיותיה, ולא רק תפתור את הבעיות אלא גם תשגשג – אבל נדמה לי שכאשר ניהלת על גבם של המסכנים האלה את המאבק הזה, לא על גבי 11 תלמידים מנהלים את המאבק של הבעיות של לוד.

זבולון אורלב: הבעיות של לוד זה משהו אחר, צריך להעלות את זה, אנחנו שותפים לכך ואנחנו נעזור לך בכך.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	בקריאת ביניים, הוא אומר לך שהוא עושה זאת גם על גבם של ילדים יהודים אתיופים.

זבולון אורלב: אל תצייר את זה רק לגבי ערבים.

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	גם אתיופים, לא אמרתי ערבים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אל תציירו אותי מלאך.

זבולון אורלב: אני לא בסדר, אני יודע שאני לא בסדר ואני גרמתי לכך...

זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	לא מנהלים מאבק על גבי תלמידים.

זבולון אורלב: אני במקומך הייתי אולי משבית את בית הספר לשבוע אחד, ליומיים-שלושה, את כל בתי הספר, כדי לעורר את הבעיה, אבל ילדים צריכים לצאת ללמוד.

זבולון אורלב: אי אפשר להשאיר אותם שלושה חודשים ללא לימודים.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אני קודם כל מברכת את ראש העיר על המינוי שלו לראש עיריית לוד.

זבולון אורלב: אנחנו היינו שם מטעם ועדת הפנים של הכנסת כשהיה ראש העיר הקודם ומאד תמכנו ובירכנו את העיר לוד ומאד רצינו שיכירו בלוד כאיזור עדיפות א' כדי לשפר את התנאים ואת המצב שקיים שם.

זבולון אורלב: מה שהיה חשוב בוועדה הזאת – גם יש נציגי משרד החינוך, אבל גם נציגי משרד הפנים- בקשר לחלקות האדמה שקיבלת הרשאה לבנות עליהן 12 כיתות.

זבולון אורלב: אני חושבת שגם משרד הפנים צריך לתת את הדעת על כך וצריכים לאשר אדמת מינהל.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	זאת אדמת מינהל, גברתי.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אז משרד הפנים הוא אחראי על כל מה שמתרחש שם בקשר לבנייה הלא חוקית, במגרש שהיו אמורות להיבנות עליו כיתות לימוד.

זבולון אורלב: אני לא יודעת מה המוצא של המשפחות האלה אבל בכל זאת לא הם ולא אתיופים – אם מדובר בילדים – צריכים להפקיר אותם ולהשאיר אותם ברחובות.

זבולון אורלב: העיר לוד מוכרת ומוכרים החיים בעיר לוד, אז אם הם ברחובות, אתה כאילו מחסל אותם.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	50 תלמידים בכיתה זה לא דומה לרחוב?

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	זה לא דומה לרחוב, זה בכלל לא דומה.

זבולון אורלב: נכון שזה לא צריך להיות 50 או 45 תלמידים בכיתה, אבל במקביל הילדים לא צריכים להיות ברחוב וצריכים לקבל אותם כפי שציין יושב ראש ועדת החינוך אפילו באוהל, צריכים לתת להם להתחיל ללמוד.

זבולון אורלב: בקשר לבטיחות וכל הנושא התקציבי שאתה מדבר עליו, הרי בלי שאתה תהיה שם, אנחנו תמכנו בתוספת תקציב של העיר לוד ורמלה ואל תדמיין  לעצמך שגם אין ברמלה ואין בטייבה ואין בטירה ואין בקלנסואה ואין בכל מקום אחר אנשים או משפחות מהסוג הזה.

זבולון אורלב: בכל מקום יש דבר כזה, הם קיבלו את זה למרות שיש חלק שלא מוכן לקבל את זה, אבל קיבלו את זה.

זבולון אורלב: יש הנחייה גם במשרד החינוך שהם חייבים לקבל אותם.

זבולון אורלב: אם מדובר בילדים, אין מה להתווכח על זה.

זבולון אורלב: רציתי לענות לך בנושא שצורם לי – הנושא של המורים, ואני שמעתי את זה לא פעם ראשונה וזו לא פעם אחרונה שאני שומעת את זה.

זבולון אורלב: כל הזמן אני שומעת שאתה מתנגד לכניסתם של מורים שבאים מחוץ ללוד.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול אותך לגבי  המורים שיוצאים מלוד לבאר-שבע – איפה הם מסיימים את הלימודים שלהם, את ההכשרה שלהם להוראה.

זבולון אורלב: הם מסיימים קורסים בכל מיני מכונים טכנולוגיים והם לא מסיימים כפי שמסיימים סטודנטים או מורים שהם מקלנסואה, מטירה, מטייבה, שבאים ללמד וזאת תרומה שבאה לילדים שלך.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	לא הבנתי את הנקודה.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	המורים שמגיעים מחוץ ללוד ללמד בלוד הם בוגרי מכללות ובוגרי אוניברסיטאות עם תואר ראשון.

זבולון אורלב: אני ראיתי שיש גם מורים מתוך לוד שלומדים, יש מכון להכשרה בכל מיני נושאים, קורסים בבית ברל, המכון הטכנולוגי.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	הוא דיבר על אותם בני לוד מהמגזר הערבי שסיימו כחוק את לימודיהם במכללות להכשרת מורים.

זבולון אורלב: אריה ביבי:     	עובדה שקלטנו מנהל מקלנסואה, זה לא שייך.

זבולון אורלב: גברתי, את מכניסה אותי לנישה שאני לא רוצה להיכנס אליה.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אין דבר כזה שמורה מכפר מסוים או מעיר מסוימת מסיים והוא חוזר לעבוד באותה עיר, לא ראיתי עד היום דבר כזה.

זבולון אורלב: בטוח שהמורה הזה צריך לצאת ולעבוד מחוץ לכפר.

זבולון אורלב: אני לא כל כך מתמצאת, המפקח יסביר את זה.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אני לא פותח את הדיון בנושא הזה.

זבולון אורלב: תגישי הצעה לדיון מהיר.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אני שמעתי את זה כבר כמה פעמים.

זבולון אורלב: רק בעיר לוד לא רוצים מורים מחוץ ללוד, אז לאן יילכו המורים?

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	זה לא הנושא.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אתם גם התחלתם ככה לכבוש את ניהול בתי הספר.

זבולון אורלב: אם מגיע לאדם והוא מתאים – שיקבל את זה, אין לי בעיה ואין לי התנגדות.

זבולון אורלב: אבל אני רוצה להגיד שאם אתה לא מכניס, אתה לא מקבל הכשרה מתאימה לתלמידים שנמצאים בעיר לוד, ואתה כאדם שממונה על העיר לוד וקיבלת על עצמך את המינוי הזה, אתה צריך לשבור את הראש אצל המשרדים השונים לקבלת תקציב, אנחנו מוכנים לעזור לך.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אני רוצה להתייחס לנושא של שתי המשפחות.

זבולון אורלב: אני כאן מתייעץ עם החברות שלי ואנחנו חושבים שאנחנו לא יכולים להכניס ילדים למערכת החינוך בלוד כאשר הרשות המקומית, המופקדת על פי חוזר מנכ"ל, ברישום ילדים וחלוקתם לבתי הספר...

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אתה טועה.

זבולון אורלב: אני מציע לך ללכת להשתלמות וללמוד את הסמכויות החוקיות.

זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	יש לי שאלה אליך – אתה לא צריך לדאוג להם לבית ספר?

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אני לא שמעתי את כבוד היושב ראש.

זבולון אורלב: גברתי, תני לי לשמוע את אדוני.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	החוק היקנה סמכות לשר החינוך והתרבות לתת צווים ולחייב רשויות מקומיות לקלוט מוסדות חינוך ותלמידים.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	במקרה שראש רשות לא רוצה, אנחנו מוציאים צו מטעם השר שמחייב אותו לקלוט את הילדים?

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	נכון מאד, והיו דברים מעולם.

זבולון אורלב: צריך לדעת את החוק.

זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:

בסדר. תמר גוז'נסקי: מה זה יופי?

בסדר. תמר גוז'נסקי: יש עליך מפקחים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: המכתב הזה הגיע למנכ"לית של המשרד, היא היתה צריכה מיד לדאוג, להרים טלפון ולשאול למה הילדים האלה לא לומדים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אין כאן עניין אישי כלפיך.

בסדר. תמר גוז'נסקי: יכול להיות שהמשרד היה שוקל שבאמת הם לא צריכים ללמוד בלוד בגלל סיבות אובייקטיביות, ואז צריכים לנייד אותם למקום אחר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: לנייד זה גם כרוך בכסף – גם אגרת תלמידי חוץ, הסעות וכו'.

בסדר. תמר גוז'נסקי: החוק רצה שילד לא ייפול בין הכיסאות.

בסדר. תמר גוז'נסקי: האחריות הסופית היא לא על ראש העיר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: האחריות הסופית זה על השר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: המדינה, והשר באמצעות המדינה, מופקדים על חוק לימוד חובה חינם ושוב אני אומר כבר היו דברים מעולם.

בסדר. תמר גוז'נסקי: הוזכרו כאן תלמידים אתיופים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: ב-1991 היה מקרה ידוע עם ראש עיריית חיפה גוראל, שכמו שאתה יודע היה בעל משקל.

בסדר. תמר גוז'נסקי: שר החינוך המר זכרו לברכה חייב אותו בצו לקלוט את התלמידים שהיו באתר הקרוואנים בנוה כרמל כי הוא לא רצה לקלוט אותם.

בסדר. תמר גוז'נסקי: הוא אמר:

בסדר. תמר גוז'נסקי: מה זה מעניין אותי, לא שאלתם, לא התייעצתם איתי.

בסדר. תמר גוז'נסקי: לאחר מכן, נדמה לי שבתקופת אמנון רובינשטיין או בתקופת השר נבון היה מקרה נוסף שחייבו ראש עיר בצו לקלוט ילדים שהוא לא רצה לקלוט אותם.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו שני מקרים עד עכשיו, אבל כאן השר צריך לעשות את השיקול מה צריך לעשות.

בסדר. תמר גוז'נסקי: השר יודע איפה יש מקום, איפה אין מקום.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אנחנו בהחלט נציין את זה בהחלטה שלנו, שאנחנו חושבים שהמשרד לא הפעיל את הסמכות המוקנית לו על פי חוק להסדיר בזמן את לימודם של הילדים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: טאריק אבו חג'לה: כדי שהאשמה לא תיפול על משרד החינוך – אולי חברי הכנסת הערבים יוכלו לעזור לנו – כי הבעיה של הערבים בלוד על מישור של רשות מקומית, שלטון מקומי, לא יכולים לפתור אותה.

בסדר. תמר גוז'נסקי: צריך התערבות של שלטון מרכזי.

בסדר. תמר גוז'נסקי: הבעיה היא באופן כללי, אני רוצה להתייחס עכשיו לחינוך.

בסדר. תמר גוז'נסקי: שם יש בעיה.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אני לא יכול לשכנע את האנשים שיש כאן בעיה לאומית של ערבים בלוד וברמלה, שצריך להתייחס.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: תיפגש איתם אחרי כן, תסביר להם.

בסדר. תמר גוז'נסקי: טאריק אבו חג'לה:

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: שמעת את הבעיה.

בסדר. תמר גוז'נסקי: מקצים קרקע והולכים ותופסים את הקרקע.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אני לא רוצה כרגע להיכנס לכך.

בסדר. תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: אז משרד הפנים יגן על זה.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: רבותי, אתם רוצים לקיים דיון – תבקשו דיון.

בסדר. תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: אני לא הסניגורית של משרד החינוך, אבל אם יש תקציב לכך אז שמשרד הפנים יגן על הקרקע.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: חוסניה, היכולת שלי להיענות לבקשות שלכם זה שאנחנו מקיימים דיונים מסודרים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: טלב אלסאנע: יש מקומות.

בסדר. תמר גוז'נסקי: יש מספיק מקומות לבנות בתי ספר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אם תיתן לי סמכות, אני יכול למצוא עשרה מקומות בלוד לבנות אוניברסיטאות, לא בתי ספר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: עיסא איהב: שמי עיסא איהב, נציג ועד הורים בבית ספר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: לגבי מורים מחוץ לעיר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: סליחה, אדוני.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אנחנו לא עוסקים בנושא הזה.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אני מאד מתנצל, זמננו קצר, יש לנו עוד נושא שלגביו אנחנו רוצים את התייחסות ראש העיר, שהסכמתי לדון בו לפנים משורת הדין.

בסדר. תמר גוז'נסקי: טלב אלסאנע: לגבי הבעיה הספציפית הזו אני מבין שהעניין נפתר.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: נכון.

בסדר. תמר גוז'נסקי: דבורה כהן: לפרוטוקול, אני רוצה שיהיה ברור שמדובר על 29 ילדים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אין לכם את כל המידע.

בסדר. תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: יטופלו כולם.

בסדר. תמר גוז'נסקי: לא צריך פרוטוקול.

בסדר. תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב:

בסדר. תמר גוז'נסקי: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי הגישה בקשה לדיון מהיר על שתי המשפחות.

בסדר. תמר גוז'נסקי: שמענו את שתי המשפחות.

בסדר. תמר גוז'נסקי: כעת בא משרד החינוך ומדבר על 29 ילדים.

בסדר. תמר גוז'נסקי: מה את שואלת אותו?

בסדר. תמר גוז'נסקי: את בעלת הסמכות.

תמר גוז'נסקי: אני לא קולטת כל הזמן איך אתם מסתכלים מהצד ואתם חושבים שהבעיה תיפתר.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אתם לא מבינים את הסמכויות ואת האחריות שיש בידכם.

תמר גוז'נסקי: אני מחכה שאתם לא תישנו בלילה כשילדים לא לומדים, וזה לא קורה אצלכם.

תמר גוז'נסקי: לא אכפת לכם.

תמר גוז'נסקי: ילדים לא לומדים, למה לא הזעקתם אתם, למה לא עשיתם רעש, למה לא דרשתם משהו?

תמר גוז'נסקי: לא ראיתי שום דבר שאתם עשיתם, מה עשיתם?

תמר גוז'נסקי: ילדים לא לומדים, לא אכפת לי איפה הם ילמדו.

תמר גוז'נסקי: מה עשיתם, אישית?

תמר גוז'נסקי: ילד לא הולך לגן, מה עשית?

תמר גוז'נסקי: ילד לא הולך לתיכון, מה עשית?

תמר גוז'נסקי: דבורה כהן: ישבנו יומיום אצל היועצת המשפטית והתדפקנו על הדלת של ראש העיר.

תמר גוז'נסקי: אבל למה התדפקתם?

תמר גוז'נסקי: למה לא הצעתם פתרונות?

תמר גוז'נסקי: מישהו ביקש מכם להתדפק על דלתות?

תמר גוז'נסקי: אתם עובדים שלו, אתם ת"פ שלו?

תמר גוז'נסקי: משרד החינוך הוא ת"פ של העירייה ?

תמר גוז'נסקי: כך אתם מבינים את התפקיד שלכם?

תמר גוז'נסקי: לא התפקיד שלכם להגן על ילדים?

תמר גוז'נסקי: אני לא מבינה, אתם לא נציגי הילדים?

תמר גוז'נסקי: איפה הייתם?

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: התרומה של הדיון הזה – אין לנו שום טענות אישיות כלפיכם.

תמר גוז'נסקי: לנו יש רק טענה לשרה ולמנכ"לית, הן נושאות באחריות, ואתם שליחים שלהן.

תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: מה שאני מבינה, שהם נתנו הרשאה לבניית 12 כיתות.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: לא רק 12, יש עוד יותר.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: חברת הכנסת ג'בארה, את החלטת היום להרוס לי את הדיון?

תמר גוז'נסקי: את מסיטה את הדיון.

תמר גוז'נסקי: חוסניה, לא זה הנושא.

תמר גוז'נסקי: נניח שלא בנו כיתות, מה זה שייך לעניין?

תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: תמר, את צריכה להבין – גם בתוך האוכלוסייה עצמה לא רוצים שהילדים שלהם ישתלבו עם הילדים האלה, אז שיבנו להם כמה כיתות.

תמר גוז'נסקי: את לא יודעת מה הרגישות שקיימת שם.

תמר גוז'נסקי: אבל מי אמר לך שהם לא רוצים לקלוט את הילדים?

תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: קלטו את הילדים, יש עוד ילדים, אז יבנו להם.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אני מכריז על דקה אחת הפסקה.

תמר גוז'נסקי: אני מחדש את דיון הוועדה.

תמר גוז'נסקי: רבותי, יש עוד מישהו שיש לו מה לומר?

תמר גוז'נסקי: ניצה שטרנהיים: אני רוצה לומר שהתנאים בעיריית לוד הם קשים במיוחד.

תמר גוז'נסקי: לוד זו פלנטה אחרת וחשוב מאד להיות קשוב לדברים האלה – על כל הבעיות שיש בעיר - וזו בעיה שממשלות ישראל שלנו חייבות לדורותיהן בעבר והיום ובעתיד לתת לכך תשומת לב מיוחדת.

תמר גוז'נסקי: יחד עם זאת, עד היום עיריית לוד קלטה בצורה מדהימה אוכלוסייה ערבית גם בבתי הספר היהודיים התיכוניים, בכל בתי הספר ישנם בנים ובנות ערבים והם מתקבלים ולומדים ומגיעים להישגים יפים ומשולבים יפה בכל בתי הספר.

תמר גוז'נסקי: יש בעיריית לוד המון רגישות לדברים האלה, יש כאן מצוקה אמיתית שאיננה נפתרת בהינף קולמוס.

תמר גוז'נסקי: מה קרה עם 11 הילדים האלה?

תמר גוז'נסקי: ניצה שטרנהיים: הילדים האלה, בעייתם תיפתר ואני בטוחה שאריה ביבי ימצא להם את הפתרונות.

תמר גוז'נסקי: גברתי, למה מספט

תמר גוז'נסקי: מבר הם לא למדו?

תמר גוז'נסקי: פשוט לא יאומן.

תמר גוז'נסקי: את שוב מתנהגת ואת מתבטאת לא כמי שאחראית לילדים.

תמר גוז'נסקי: תגידי משפט אחד על הילדים – לא על ראש העיר ולא על המצוקות.

תמר גוז'נסקי: שלושה חודשים ילדים יושבים בבית, תגידי מה זה עשה לך.

תמר גוז'נסקי: ניצה שטרנהיים: הילדים האלה – בעייתם תיפתר על ידי המשרד ועל ידי העיר.

תמר גוז'נסקי: לא תיפתר, למה היא לא נפתרה לפני חודשיים?

תמר גוז'נסקי: למה תיפתר בעתיד, למה לא נפתרה קודם, גברתי?

תמר גוז'נסקי: איפה את היית?

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, אני מבקש.

תמר גוז'נסקי: למה את לא לוקחת אחריות?

תמר גוז'נסקי: למה את לא מדברת משהו על הילדים?

תמר גוז'נסקי: שום ביטוי של כאב אין בדברים שלך.

תמר גוז'נסקי: ניצה שטרנהיים: המצוקה היא של כל ילדי לוד, לא רק של אותם ילדים.

תמר גוז'נסקי: אבל ילדים הולכים לבתי הספר, הם לא הולכים.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: גברת שטרנהיים, אני קורא אותך לסדר.

תמר גוז'נסקי: תודה.

תמר גוז'נסקי: אני רוצה לסכם את הישיבה.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: אתה יכול גם לקרוא אותי לסדר, אבל אני חושב שהצעקות של חברת הכנסת הן לא במקומן.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אתה לא ממונה, עם כל הכבוד.

תמר גוז'נסקי: זכותה.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: תבואי תסיירי בלוד, תראי מה זה לוד.

תמר גוז'נסקי: אף פעם לא הייתי בלוד...

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה ואחרי כן אני רוצה לומר עוד כמה מלים, ברשותו של ראש העיר, על גן יעל.

תמר גוז'נסקי: ההחלטה שלנו מורכבת מארבעה חלקים.

תמר גוז'נסקי: החלק הראשון הוא שהוועדה מציינת בצער ובדאגה את המציאות שתלמידי המשפחות האלה שציינו את שמם, אף שנרשמו בעירייה בחודש אוגוסט, לא נמצא להם סידור למלא אחר חוק לימוד חובה חינם.

תמר גוז'נסקי: שנית, הוועדה רשמה לפניה את הודעת ראש העיר ונציגי משרד החינוך, לפיה ייכנסו הילדים ללימודים כחוק בתוך ימים ספורים.

תמר גוז'נסקי: שלישית, הוועדה רשמה לפניה את התיאור הקודר והעצוב על מצב החינוך בלוד, לרבות מצב המבנים.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: במיוחד.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: במיוחד מצב המבנים ובמיוחד במגזר הערבי.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: לא.

תמר גוז'נסקי: בכל המגזרים.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: בכל המגזרים – לרבות המבנים והצפיפות בכיתות.

תמר גוז'נסקי: הוועדה תובעת ממשרד החינוך להציג בפני הוועדה תוכנית רב-שנתית לפתרון בעיות החינוך בלוד בתוך שישה חודשים.

תמר גוז'נסקי: הדבר האחרון – הוועדה קובעת כי תפקידו של משרד החינוך מכוח החוק להיות מופקד על הלימודים הסדירים של תלמידים ובידו הסמכויות החוקיות והאמצעים התקציביים להסדיר לימודם של תלמידים.

תמר גוז'נסקי: הוועדה מצטערת שבמקרה זה לא מיצה המשרד את סמכויותיו.

תמר גוז'נסקי: תמה פרשת הילדים.

תמר גוז'נסקי: יעל פרבר: לא רק משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: רק משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: הוא אחראי ללימודים.

תמר גוז'נסקי: יעל פרבר: בשיתוף עם הרשות המקומית.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: רק משרד החינוך.

תמר גוז'נסקי: את טועה בחוק.

תמר גוז'נסקי: 2.

תמר גוז'נסקי: יום לימודים ארוך בגן יעל בלוד

זבולון אורלב: ביקשה ממני חברת הכנסת תמר גוז'נסקי שבאותה הזדמנות שנמצא כאן ראש העיר, יש עוד בעיה עם גן יעל.

זבולון אורלב: לפנים משורת הדין – אני לא מכיר את הפרשה – הסכמתי לדון בכך.

זבולון אורלב: עיסא סוהילה: כאן לא מדובר רק בגן יעל, מדובר בשישה גנים שהשנה נכנסו ליום לימודים ארוך.

זבולון אורלב: השנה הכניסו את כל גני חובה בלוד ליום לימודים ארוך.

זבולון אורלב: יש בלוד 95 גנים שכבר מקבלים את כל הזכויות שלהם ביום לימודים ארוך ונשארו רק שישה גנים – והם כולם ערביים – שלא מקבלים את הזכויות.

זבולון אורלב: למשל, אני אחד מהם – גן יעל – שלא מקבלים מנה אחת חמה.

זבולון אורלב: אריה ביבי: יש עוד 14 גנים.

זבולון אורלב: עיסא סוהילה: לא מקבלים מנה חמה, לא מקבלים פעילות העשרה לילדים.

זבולון אורלב: שאר הגנים – 95 – מקבלים שני חוגי העשרה ואנחנו לא מקבלים.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: האם פניתם לראש העיר בדרך המקובלת?

זבולון אורלב: עיסא סוהילה: כן, פניתי.

זבולון אורלב: הנה המכתב שלי אליהם, והם לא ענו לי.

זבולון אורלב: פניתי ליפה, שהיא מנהלת מדור לגיל הרך, ולא נעניתי.

זבולון אורלב: אריה ביבי: לוד נמצאת בטיפול הנקודתי של 11 ערים במדינת ישראל, "אופק".

זבולון אורלב: בשנת הלימודים הקודמת התחלנו במספר גנים ולאט-לאט אנחנו מרחיבים את זה.

זבולון אורלב: לא לשכוח גם שאנחנו מקבלים תקציב שבו משתתפים קרן רש"י, צ'קפוינט ועוד תורמים.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים לרשת את כל הגנים לתוכנית "אופק".

זבולון אורלב: אי אפשר לעשות את הכל בשנה אחת כי זה כרוך בסייעות, זה כרוך בכסף, ואנחנו נרשת את כל העיר.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: מהו לוח הזמנים?

זבולון אורלב: אריה ביבי: אני מתאר לי שבשנה הבאה כל העיר תרושת, או בסוף השנה.

זבולון אורלב: גם יתר הגנים באים בשלבים, זאת אומרת לא בכולם הכנסנו בבת אחת כי לא יכולנו.

זבולון אורלב: זה כרוך בגיוס סייעות וכו'.

תמר גוז'נסקי: החלק הזה ברור.

תמר גוז'נסקי: הטענה של הגננות שמנהלות את הגנים האלה היא שהודיעו להם שמהשנה חל עליהם יום חינוך ארוך.

תמר גוז'נסקי: בפועל, הם לא מקבלים, אין להם ארוחות ואין להם את כל הדברים.

תמר גוז'נסקי: מצד אחד הודיעו להורים שהם צריכים להחזיק את הילדים עד 16:00, אז מאיפה היא תאכיל אותם?

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: אנחנו לא הספקנו להיערך קודם כל גם בסייעות.

תמר גוז'נסקי: את יודעת כמה סייעות עזבו אותנו?

תמר גוז'נסקי: מדוע?

תמר גוז'נסקי: כי הן לא רוצות להישאר נניח מהבוקר עד שעה 16:00 כי אז משרד החינוך משלם לנושא הזה עם צ'ק פוינט וכו' נדמה לי 16 שקלים לשעה כאשר הן קיבלו קודם – בלי משרד החינוך – 35 שקלים, ואז עזבו אותנו הרבה סייעות ויש לנו בעיה.

תמר גוז'נסקי: לכן אנחנו עושים זאת במדורג.

תמר גוז'נסקי: מה עם המזון?

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: אני לא יכול לספק מזון לאחד שנשאר עד שעה 12:00 או עד 13:00 כמו לאחד עד השעה 16:00.

תמר גוז'נסקי: אבל הם נשארים עד 16:00, אתם חייבתם אותם ליום חינוך ארוך.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: לא באתי מוכן לזה, אני צריך לבדוק.

תמר גוז'נסקי: בעיקרון, זה בא בשלבים.

תמר גוז'נסקי: אם אותו גן לא קיבל, אני צריך לבדוק את זה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אני מקבל את התשובה.

תמר גוז'נסקי: הטענה היא שאם לא היו מחילים עליהם יום חינוך ארוך – אז השאלה היתה למה לא מחילים עליהם יום חינוך ארוך, אז אתה אומר: אני לא מסוגל הכל בבת אחת אלא בהדרגה, מילא.

תמר גוז'נסקי: הטענה כאן שהחילו עליהם, כלומר הילדים בפועל לומדים יום לימודים ארוך, אבל לא נתנו את הכלים.

תמר גוז'נסקי: אומר ראש העיר שהוא לא מכיר והוא יבדוק ונקבל תשובה.

תמר גוז'נסקי: הוא יודיע לנו תוך שבוע, עשרה ימים.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: אין בעיה.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אנחנו נקבל תשובה לדעת מה קורה, ואם אני שומע את המנגינה של ראש העיר – ינסו לעשות מאמץ, גם נפנה אליו לעשות מאמץ למצוא פתרון.

תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: אדוני יושב ראש הוועדה, התשובה לא מספקת אותי משום שאם מדובר ב-95 גנים, רק הגנים של המגזר הערבי נשארו בחוץ.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: לא, לא.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: אין אף גן ערבי שמקבל הכל?

תמר גוז'נסקי: עיסא סוהילה: לא, כולם מקבלים.

תמר גוז'נסקי: אני מדברת על שישה גנים שלא מקבלים.

תמר גוז'נסקי: חוסניה ג'בארה: סליחה, אני צריכה להבין נכון.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: אנחנו רשמנו השנה לגנים 36% ערבים, והיתר יהודים.

תמר גוז'נסקי: יש גם כמה גנים יהודיים שלא קיבלו.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: רשמנו לפנינו את הבעיה של אותם גנים שמפאת בעיות או קשיים בהתארגנות ליום חינוך ארוך טרם הושלם בהם מתן השירותים.

תמר גוז'נסקי: לאור הדיון, הבטיח ראש העיר כי העניין ייבדק.

תמר גוז'נסקי: ברוח טובה.

תמר גוז'נסקי: אריה ביבי: לא.

תמר גוז'נסקי: זה גם עניין של תקציב.

תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: העניין ייבדק, תינתן תשובה לוועדה תוך שבוע, ולא יאוחר מעשרה ימים.

תמר גוז'נסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.