ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 278, 2001-05-30 00:00

זבולון אורלב: תודה לדודו דותן, סופר ויושב-ראש אמ"י, חבריי בנשיאות, שי האוזמן, יושב-ראש ההתאחדות להוצאות ספרים בישראל, הסופרת נירה הראל, שספרים שלה מקסימים נמצאים גם בחוץ, ידידי אריה שומר, מנכ"ל המשרד.

זבולון אורלב: קודם כל, אני רוצה להצטרף ולברך את כל העושים בשבוע הספר, את ההתאחדות, את הסופרים, את המו"לים, את כל הארגונים, את כל מי שיש לו יד ורגל.

זבולון אורלב: גם בעיניי זהו חג ובעיניי הוא מהחגים החשובים ביותר.

זבולון אורלב: ספר הוא באמת תשתית.

זבולון אורלב: הוא התשתית הבסיסית ביותר של תרבות.

זבולון אורלב: אנחנו כולנו מוקפים וחשופים לאירועי תרבות, מופעי תרבות, סביבת תרבות.

זבולון אורלב: אבל כשאנחנו מנתחים את הדברים אנחנו אומרים שבעצם הכל חשוב, תיאטרון חשוב, מוזיאון חשוב, מחול חשוב, אופרה חשובה, הכל חשוב, ואני אומר זאת ברצינות.

זבולון אורלב: אני מוכן להעיד על כך שזה מאד חשוב.

זבולון אורלב: אני לא רואה חברה שיכולה להתקיים יום אחד בלי שיש לה סביבה תרבותית עשירה.

זבולון אורלב: ככל שהסביבה התרבותית עשירה יותר כך האומה, העם, המדינה, יהיו טובים יותר.

זבולון אורלב: אבל מכולם אין ספק שהספר עולה על כולם, מכיוון שגם בתרבות יש היררכיה, גם בתרבות יש ספר.

זבולון אורלב: האות הכתובה היא הבראשית, היא ההתחלה.

זבולון אורלב: עם שלא קורא לא יילד לתיאטרון.

זבולון אורלב: עם שלא קורא לא יהיה בקונצרט.

זבולון אורלב: התרבות מתחילה בספר.

זבולון אורלב: לצערי, גם דברים מובנים מאליהם לא זוכים לקבל את התמיכה המעשית, אולי בגלל שאנחנו נחשבים לעם הספר.

זבולון אורלב: מה פירוש?

זבולון אורלב: - עם שבהיסטוריה של אלפי שנים הביא את בשורת הספר לעולם, עם שהיה דבוק בספר, עם חכם, לומד, קורא, יודע.

זבולון אורלב: אולי מפני זה שהגענו למדינת ישראל שכחנו את המחוייבות שלנו לספר.

זבולון אורלב: לצערי, הנתונים אודות הקריאה במדינת ישראל הם נתונים מאד מאכזבים וקשים.

זבולון אורלב: כבר אמר מישהו שאולי במקום עם הספר הפכנו להיות עם הארץ.

זבולון אורלב: במדינת ישראל רק כ-15% מהאוכלוסיה משתמשים בספריות הציבוריות, לעומת ממוצע של יותר מכפול במדינות אירופה.

זבולון אורלב: מה גם שיש מדינות באירופה שבהן האחוז עולה על 100%.

זבולון אורלב: במדינת ישראל הצריכה לספר היא 1.8 ספר לאדם מול 20 ספרים לאדם בפינלנד.

זבולון אורלב: נכנס עתה שר המדע, התרבות והספורט, מר וילנאי, שבחסותו התקיים האירוע הזה.

זבולון אורלב: שלום אדוני.

זבולון אורלב: הספריות הציבוריות, שצריכות להיות התשתית והמסד, מצויות בבעיה מאד קשה.

זבולון אורלב: ספריות העיון וההשאלה בבתי הספר גם הן בבעיה קשה.

זבולון אורלב: אנחנו מאד מקווים שנצליח שהקואליציה של הספר תהיה מספיק חזקה ומספיק איתנה, כדי לשנות את המגמה ולהחזיר את העטרה, עטרת הספר, ליושנה.

זבולון אורלב: על שולחן הכנסת יש כרגע כמה הצעות חוק.

זבולון אורלב: יש הצעת חוק אחת שהגישו שלושה חברי כנסת, פרופ' נעמי חזן, ענת מאור ואנוכי.

זבולון אורלב: הצעת החוק באה להסדיר את השתתפות הממשלה בתקציב הספריות הציבוריות, שיהיה לפחות 50%.

זבולון אורלב: אני רוצה לנצל את הבמה הנכבדה הזאת ולהודות לשר המדע, התרבות והספורט על כך שחרף כך שוועדת השרים לחקיקה לא אישרה את החוק הזה – וזה מדהים – החליט השר וילנאי להגיש ערעור בממשלה.

זבולון אורלב: אנחנו נעשה הכל כדי לשכנע שרים לתמוך בהצעת החוק הזאת.

זבולון אורלב: יש גם הצעת חוק נוספת שעברה קריאה טרומית.

זבולון אורלב: יזם אותה מי שמכהן היום כשר התיירות, רחבעם זאבי.

זבולון אורלב: היא באה לפטור ספרים ממע"מ.

זבולון אורלב: הצעת החוק הזאת עברה קריאה טרומית.

זבולון אורלב: אבל משנבחר חבר הכנסת זאבי לשר, אזי מבחינת תקנון הכנסת ההצעה שלו נמחקה.

זבולון אורלב: לכן, אני הזדרזתי והנחתי כבר על שולחן הכנסת את ההצעה המחודשת שלו.

זבולון אורלב: אני מקווה שבעזרת נציגנו בממשלה, השר וילנאי, גם ההצעה הזאת תוכל לעבור את הליכי החקיקה.

זבולון אורלב: אני מאמין שהכנסת בוודאי תרצה לתרום את תרומתה.

זבולון אורלב: נוסף על כך, אני רוצה לומר שיש עוד חוק אחד שקשור לספרים שהתקבל והוא חוק השאלת ספרי לימוד, על-מנת לאפשר למוסדות חינוך לקיים מפעל השאלת ספרים.

זבולון אורלב: לצערנו, יש אחוז לא מבוטל של תלמידים שאין להם את כל ספרי הלימוד.

זבולון אורלב: אני רואה כאן תלמידים רבים שבוודאי יכולים להעיד שבלי ספרים קשה מאד להצליח בלימודים.

זבולון אורלב: החוק הזה עבר את כל שלבי החקיקה בתמיכה רחבה מאד, חרף התנגדות האוצר.

זבולון אורלב: אבל הממשלה החדשה כרגע הקפיאה את החוק הזה לשנה.

זבולון אורלב: לכן, אנחנו מקווים שבתשס"ב, 2002, תוכל הממשלה להפעיל את החוק הזה.

זבולון אורלב: בקיצור, אם השתתפות הממשלה היום בנושא הספרים, דרך הראי של ספריות ציבוריות, עומד על בין 5% ל-8% - ותלוי באיזו רשות מקומית מדובר – במקום 50%, אזי אני מקווה שבשנה הבאה, כשנשב כאן ונחגוג את שבוע הספר העברי, נוכל לציין בסיפוק את ההתקדמות.

זבולון אורלב: אני אומר לציבור הרחב: אל תסמכו רק על חברי הממשלה ורק על חברי הכנסת, ואל תראו בהם כתובת בלעדית.

זבולון אורלב: צריך שלספר העברי תהיה תמיכה רחבה יותר.

זבולון אורלב: מקבלי ההחלטות, שנמצאים בלחצים רבים ותחת צרכים רבים – ואינני רוצה למנות בפניכם את כל הצרות – לא תמיד מבינים, מכירים ומודעים לבעיות של הספר העברי.

זבולון אורלב: הואיל ויושבת פה קואליציה רחבה מאד של אוהבי הספר, אני קורא לכולכם להשתתף ממש במאמץ הלאומי, שכל אחד יגדיר לעצמו משימה לקחת תחת חסותו איזשהו שר, איזשהו חבר כנסת, איזשהו ראש עיר, על-מנת לשכנע את האנשים להכיר בחשיבות ובנחיצות של הספר ולראות בספר את היסוד, את התשתית, את המסד לכל התרבות העברית הישראלית היהודית.

זבולון אורלב: אני מקווה מאד ששבוע הספר העברי יעבור בהצלחה רבה.

זבולון אורלב: כל הכבוד לאלה שעושים.

זבולון אורלב: נעשה ונצליח.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דודו דותן: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.

דודו דותן: כשהתכנסנו - ההתכנסות היתה איטית וקצת חיכינו למאחרים – ישבתי כאן בשורה הראשונה באולם ואחד הנערים עקב אחר השמות של חברי הנשיאות.

דודו דותן: הוא ראה שבין המברכים מצוי שר התרבות, המדע והספורט, והוא אמר: אוה, איזה יופי, הוא ידבר על כדורגל.

דודו דותן: אתם יודעים ששר התרבות, המדע והספורט התעכב בישיבת הקבינט, אבל הוא עשה שלום והגיע לכאן.

דודו דותן: שר התרבות, המדע והספורט, בבקשה.

מתן וילנאי: בוקר טוב.

מתן וילנאי: לפי השעות שלי זה כבר צהריים.

מתן וילנאי: ידידי, חבר הכנסת זבולון אורלב, שי האוזמן, גב' נירה הראל, התלמידים, חובבי הספר וכל מי שנמצא איתנו כאן.

מתן וילנאי: אני עזבתי את ישיבת הקבינט - והיא תימשך לפחות עוד שעה-שעתיים – כדי להגיע לכאן, מכיוון שההתמודדות שעם ישראל נמצא בה היום, והיא לא פשוטה ואנחנו משלמים קרבנות יום-יום, היא התמודדות שעוסקת בחוסן הנפשי של החברה הישראלית.

מתן וילנאי: התרבות וקריאת הספרים הם מרכיב מרכזי בחוסן של החברה שלנו.

מתן וילנאי: לא במקרה אנחנו נקראים עם הספר.

מתן וילנאי: לצערי, בתקופה האחרונה – וזה לא חודשים, זה שנים – עניין עם הספר הולך ומתכרסם כל הזמן.

מתן וילנאי: חשיבות שבוע הספר היא בהעלאת הנושא בתודעה ובכותרות.

מתן וילנאי: חשיבות שבוע הספר היא בכך שכולנו עוסקים בזה באותו השבוע.

מתן וילנאי: אנחנו עושים זאת כאן, בירושלים, שנתונה להתקפות טרור מכל סוג ומכל מין, ולמרות זאת אנחנו נעשה זאת.

מתן וילנאי: השבוע גם יתקיים פסטיבל ישראל, למרות התקופה הקשה הזאת.

מתן וילנאי: חלק מההתמודדות שלנו היא לא צבאית בלבד, אלא היא גם בדברים שנעשים על ידיכם, אזרחי המדינה מכל סוג ומכל מין, צעירים ומבוגרים כאחד.

מתן וילנאי: ראו עצמכם כחיילים בחזית הזאת, כחיילים בחזית של החוסן הנפשי של החברה הישראלית.

מתן וילנאי: זה כל אחד ואחת מאיתנו.

מתן וילנאי: זה לא מישהו אחר.

מתן וילנאי: זה אנחנו.

מתן וילנאי: שבוע הספר וכל עיסוק בתרבות הוא מרכיב מרכזי בדבר הזה.

מתן וילנאי: אנחנו מקדישים את היום, או את השבוע הזה, בדגש על הנושא של הילדים.

מתן וילנאי: הילדים הם המרכיב החשוב ביותר בחברה, כי הם הם העתיד של כולנו.

מתן וילנאי: מי שיושב כאן – מפה ייצאו המנהיגים, מכאן ייצאו אנשי הצבא, מכאן ייצאו אנשי המדע, אנשי התרבות, חברי הכנסת.

מתן וילנאי: הם יושבים פה, באולם הזה, וכך צריך להתייחס אליהם.

מתן וילנאי: יאנוש קורצ'אק, אחד מגדולי המחנכים לדורותיהם בהיסטוריה שלנו, של העם היהודי, ובהיסטוריה בכלל בעולם, אמר שילד הוא כבר איש מושלם, פשוט עוד קשה לו להתבטא, הוא עוד לא מכיר את כל ה"טריקים", בלשון שלנו, אבל הוא כבר איש, וכזה הוא.

מתן וילנאי: כשתשמעו עוד מעט את דודו דותן, תבינו בדיוק למה יאנוש קורצ'אק התכוון.

מתן וילנאי: נושא הספריות עלה כאן בדיוק כשנכנסתי, על-ידי חבר הכנסת אורלב.

מתן וילנאי: בנושא זה אני רוצה להגיד לכם כך: בשנה שעברה, ממש בעת הזאת פלוס-מינוס, היינו במאבק על חוק הקולנוע.

מתן וילנאי: לא היתה כוונה בממשלת ישראל לאפשר יצירה קולנועית אמיתית, ישראלית.

מתן וילנאי: למה?

מתן וילנאי: אף אחד לא ידע להסביר.

מתן וילנאי: אבל אף אחד לא התכוון לעזור בזה.

מתן וילנאי: אנחנו יצאנו למאבק.

מתן וילנאי: אני כשר ביטאתי עמדה המנוגדת לעמדת הממשלה, וחברי כנסת עזרו, ביניהם חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, וחבר הכנסת יורי שטרן שהוא מהאופוזיציה, והעברנו את חוק הקולנוע על אפם ועל חמתם של פקידים, כולל שרים, שחשבו שזה לא חשוב.

מתן וילנאי: דרך אגב, את הכסף הם עוד לא העבירו, אבל זה לא יעזור להם כי החוק לצידנו.

מתן וילנאי: זה ייקח עוד חודשיים, עוד שלושה, אך דבר לא יעזור להם, הכסף יעבור.

מתן וילנאי: אנחנו נמצאים עכשיו ממש באותו מצב בנושא הספריות הציבוריות.

מתן וילנאי: עם הספר לא מסוגל לתת את הסכום הזניח, כשלכל אחד שמנהל פה ספרייה או לכל אחד שמנהל קהילה זה הון תועפות, אבל ברמה לאומית ממשלתית זה סכום זניח, על-מנת לתפעל את הספריות כמו שצריך.

מתן וילנאי: ספרייה בכל פינה ובכל מקום היא מוקד לחיי תרבות.

מתן וילנאי: אי-אפשר לגדל דור ללא ספרים.

מתן וילנאי: יש קשר ישיר בין דור ללא ספרים לבין מה שקורה לנו אחר-כך במקומות אחרים, כולל במגרשי הכדורגל, אם מישהו רוצה לקשר את זה לכדורגל.

מתן וילנאי: לכן, אנחנו לא ניכנע ולא ניתן למישהו לקפל אותנו בעניין הזה.

מתן וילנאי: נלך עד הסוף.

מתן וילנאי: אם זה לא יצליח השנה, זה יצליח בשנה הבאה.

מתן וילנאי: אני מניח שנצליח עם זה כבר השנה.

מתן וילנאי: לא נוותר בנושא זה, על-מנת שתהיינה בארץ ספריות ציבוריות ברמה, מודרניות, של שנות האלפיים, עם כל מה שמשתמע מכך, עם קהילה של אנשים שקוראים ספרים, בדגש על הנוער והילדים, שיהיו מוקד בכל פינה ובכל מקום, בעיר, בעיירה, בשכונה, בקיבוץ, במושב, בכל פינה ובכל מקום.

מתן וילנאי: ואנחנו נעשה את זה.

מתן וילנאי: אבל צדק זבולון אורלב בזה שצריך אתכם לעניין.

מתן וילנאי: צריך לחץ ציבורי.

מתן וילנאי: צריך שאנשים יכתבו על זה, יתראיינו על זה, ידברו על זה ולא ישאירו את זה רק למחוקקים, כי אם נשאיר את זה רק למחוקקים רחוק לא נגיע.

מתן וילנאי: בלי תמיכה ציבורית ניכרת של מי שיושב כאן, ושכמותכם, לא נתקדם.

מתן וילנאי: אני שמח שהאולם הזה מלא, והופתעתי כשראיתי את מספר היושבים פה, כי חשבתי לעצמי שיהיו עוד כמה שורות ובזה זה ייגמר.

מתן וילנאי: אבל זה מוכיח שהעניין קיים.

מתן וילנאי: אני יודע שחלק מהנמצאים פה הם תלמידים שאמרו להם: בשעה עשר אתם פה, ובשעה עשר הם כאן כי תלמידים הם ממושמעים.

מתן וילנאי: אבל זה ממש לא משנה לי.

מתן וילנאי: אני אומר לכם, אני גדלתי בבית שכתבו בו ספרים.

מתן וילנאי: אני זוכר את אבי כותב כל ימיו.

מתן וילנאי: האוזמן, האבא, עבד עם אבא.

קריאה: גם הבן הספיק לעבוד עם אביך.

מתן וילנאי: תראה, אפילו את זה לא זכרתי.

מתן וילנאי: הייתי בצבא.

מתן וילנאי: לא שמתי לב.

מתן וילנאי: אבל משם אני מכיר אותו.

מתן וילנאי: אני זוכר את המשרד שהיה ברחוב מסילת ישרים.

מתן וילנאי: אני יודע את הקושי של הסופר, את הקושי של הוצאות הספרים ואת המאמץ העצום לשים כותר ישראלי על השולחן או על הדוכן.

מתן וילנאי: אני גם יודע שילדים שקוראים, שקהילה שקוראת היא קהילה מסוג אחר.

מתן וילנאי: מה שהחזיק אותנו בגולה אלפיים שנה היה הספר, ולא שום דבר אחר, לא טנקים, לא מטוסים; להם זה היה – בהשאלה לימים ההם – והספר שלנו ניצח.

מתן וילנאי: לכן, לנו אין ספק בעניין הזה שאנחנו נמצאים היום במאבק הזה.

מתן וילנאי: למי יש ספק בנושא הזה?

מתן וילנאי: במה מדובר?

מתן וילנאי: בכמה עשרות מיליוני שקלים שמשנים את כל הדבר בצורה של מאה שמונים מעלות?

מתן וילנאי: לכן, אני קורא לכולכם לא לעסוק בנושא רק בשבוע הספר, או ביום הספר, או לבוא לאודיטוריום בכנסת ולעשות יום כיף בכנסת.

מתן וילנאי: לא זו הכוונה.

מתן וילנאי: הכוונה היא לקיים מאבק ציבורי רצוף, שאומר שאתם, הציבור, יודעים מה חשוב ודורשים זאת מהקברניטים שלו.

מתן וילנאי: אני אחד מהקברניטים.

מתן וילנאי: אתם צריכים ללחוץ.

מתן וילנאי: זו חלוקת העבודה.

מתן וילנאי: יש מספיק אנשים גם בבניין הזה שרגישים לספר והם יהיו איתנו.

מתן וילנאי: אבל חייבים אתכם כדי להגיע לדבר הזה.

מתן וילנאי: אני שמח על השבוע הזה.

מתן וילנאי: אני שמח על ההתכנסות שלכם כאן.

מתן וילנאי: אני מצפה שכולם יתמכו בנו בעניין של הספר העברי במובן הפשוט של המילה.

מתן וילנאי: תודה רבה לכולם.

דודו דותן: תודה לשר וילנאי.

דודו דותן: השר דיבר על האולם הגדוש ואני חייב להעיד באופן אישי שלא פעם הזדמן לי להגיע לכאן לאירועים ובאמת לא ראיתי שמוסיפים כסאות כמו היום.

דודו דותן: לכן, אולי זה בכל זאת יקבע.

דודו דותן: זה הזמן וזה המקום להגיד שההתכנסות הזאת היום היא באמת תחת חסותם של משרד המדע, התרבות והספורט, התאחדות הוצאות הספרים בישראל, וגם ספריית הכנסת היא זו שלפחות היתה אחראית לתוכן שתראו מאוחר יותר.

דודו דותן: אני מבקש לזמן עכשיו את יושב-ראש התאחדות הוצאות הספרים בישראל, מר שי האוזמן.

שי האוזמן: מכובדי השר מתן וילנאי, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב, מנכ"ל המשרד, אריה שומר, הסופרת נירה הראל, והשחקן דודו דותן.

שי האוזמן: חבריי המו"לים, אורחים יקרים.

שי האוזמן: בעוד יומיים ייפתח ברחבי הארץ שבוע הספר העברי, הגדול באירועי החוצות המתקיימים בישראל.

שי האוזמן: ישראל היא המדינה היחידה בעולם המקיימת אירוע כזה, שבו רבים כל-כך גומאים במשך שבוע ימים קילומטרים רבים לאורך דוכני הספרים, כדי לעיין בספרים ולרכוש אותם.

שי האוזמן: זוהי שנתו ה-40 ברציפות של שבוע הספר.

שי האוזמן: גם זו מסורת שיש לברך עליה ולשמור שתוכל להוסיף ולהתקיים.

שי האוזמן: בכל שנה מוקדשים אירועי שבוע הספר לנושא מרכזי.

שי האוזמן: השנה בחרנו לציין ולהדגיש את הילדים והנוער שבמצוקה, ולא רק כמס שפתיים.

שי האוזמן: חברי התאחדות הוצאות הספרים יתרמו השנה ספרים לספריות, למועדונים, להוסטלים, למעונות, שבהם מטופלים או שוהים ילדים עצובים אלה, כדי למלא את חייהם רגעי שמחה, להעשיר את עולמם ולקרבם למחוזות קסומים, שאולי בעזרתם יתוודעו לצדדים היפים יותר של החיים, שעד עתה לא האירו להם פנים.

שי האוזמן: בשמי ובשם חבריי המו"לים, שמשוכת שבוע הספר נראתה להם השנה בלתי-עבירה בגלל שיקולי הביטחון, אני מבקש להודות לשר המדע, התרבות והספורט, מר מתן וילנאי, שפרש חסותו על האירועים, לכל אנשי משרדו ובמיוחד למר אריה שומר, מנכ"ל המשרד, שבלעדי התערבותו וסיועו הנמרץ ספק אם היינו מגיעים למעמד הפתיחה.

שי האוזמן: טכס פתיחת שבוע הספר מתקיים כאן, בבית המחוקקים של המדינה, ולא בכדי.

שי האוזמן: אין זה סוד כי הימים אינם ימים שבשגרה והאירועים מעוררי דאגה.

שי האוזמן: לכן, אני קורא לכם, שרי הממשלה וחברי הכנסת, זו העת לדוגמא אישית.

שי האוזמן: בואו לירידי שבוע הספר העברי ברחבי הארץ, התמזגו בקהל ובקרו את העם, שהרי אנחנו העם.

שי האוזמן: מובטחת לכם הנאה של ממש.

שי האוזמן: תודה לכם ובהצלחה לכולנו.

דודו דותן: תודה למר האוזמן.

דודו דותן: שבוע הספר הוא חגם של הספרים ושל הקוראים, אבל בראש וראשונה של הסופרים, שבדרך כלל נמצאים ליד שולחנות הכתיבה שלהם.

דודו דותן: בשבוע הספר הם יוצאים, פוגשים וחותמים.

דודו דותן: אפילו אני לפעמים עומד בשבוע הספר וחותם.

דודו דותן: בשנה שעברה עמדתי ליד אחד הדוכנים וראיתי מישהי שגנבה את הספר שלי.

דודו דותן: זה היה היום המאושר בחיי.

דודו דותן: היא עלעלה, עלעלה, וברחה.

דודו דותן: אמרתי: בואו, תגנבו, תגנבו.

דודו דותן: בעונג גדול אני רוצה להזמין לכאן סופרת שאהובה עליי ועל רבים מביניכם, נציגת הסופרים נירה הראל.

נירה הראל: למעלה מ-40 שנה חלפו מיום שהעלה המשורר שלמה טנאי את הרעיון לקיים את שבוע הספר העברי, משום שחשב שראוי לה למדינת ישראל שתחגוג לא רק את כוחה הצבאי, כי אם גם את כוחה הרוחני.

נירה הראל: והרי הספר היה כאן עוד הרבה לפני הצבא, אמר.

נירה הראל: השנים החולפות שינו את אופיו ואת מימדיו של הרעיון היפה שהיה למציאות.

נירה הראל: אך למרות השינויים הרבים שחלו בו ברור היה לכל ששבוע הספר הוא אירוע שנטמע בהצלחה בלוח השנה הקולקטיבי שלנו בארץ.

נירה הראל: עד כמה השתרשה חגיגת הספרים הזו בהווייתנו התברר לנו לפני שבועות מספר, כשנודע בציבור ששבוע הספר עלול להתבטל משיקולי ביטחון.

נירה הראל: למשמע הידיעה דמינו למי שחש איזה מקום תפס בחייו אדם אחר רק כשהוא עומד לאבדו.

נירה הראל: יותר מאי פעם הבנו עד כמה הפכה החגיגה הזאת לחלק מחיינו, כמו טעם הקלמנטינות הראשונות בסתיו, כמו הגשם שיורד דווקא בפורים, כמו שביתת מורים בתחילת שנת לימודים, כמו השירים של נעמי שמר.

נירה הראל: שבוע הספר הוא בראש וראשונה חגיגה של אותם מאות אלפים שקריאת ספרות היא בשבילם חווייה שאין יפה כמוה, אף שיש אולי יפות ממנה.

נירה הראל: אין ספור דברים על הייחודיות, על ההנאה ועל התועלת שבקריאת ספרים נאמרו על-ידי אנשים בתקופות שונות ובמקומות שונים, ולא אוסיף בעניין הזה.

נירה הראל: רק אומר כי כשם שקיימת מודעות ציבורית לחשיבות השימור של מבנים בעלי ערך היסטורי, מן הראוי שתהיה מודעות לחשיבות השימור של הספרות העברית.

נירה הראל: יהודה בורלא, בנימין טנא, אמיר גלבוע, שאול טשרניחובסקי, ע' הלל, ועמם סופרים ומשוררים עבריים רבים, שכתבו למבוגרים ולצעירים והותירו אחריהם יצירות בעלות ערך ספרתי רב, הולכים ונשכחים, והלב נחמץ.

נירה הראל: ראויים הם וראוייה החברה הישראלית שספריהם יהיו זמינים בחנויות במחיר השווה לכל נפש, שניתן יהיה למצאם בכל ספרייה, שקריאתם תהיה חלק מתכנית הלימודים של כל צעיר, שמידע על חייהם יהיה נחלת הכלל, שיצירותיהם יודפסו שוב ושוב ויהיו מקור השראה למחזאים, לתסריטאים, לציירים, למלחינים וליוצרים בתחומי אמנות אחרים, כדי שיהוו חלק מהנוף הפנימי של כל מי שגדל וחי בארץ.

נירה הראל: קשר לעם ולארץ נקנה לא רק בטיולים, ברגל וברכב, ולא רק בלימוד היסטוריה וארכיאולוגיה, כי אם גם במשאות נפש אל יצירות הרוח בעבר ואל יצירות הרוח בהווה ההופך אף הוא אט אט לעבר.

נירה הראל: פרי דמיונם וכשרונם של סופרים ומשוררים עבריים לדורותיהם, שיצרו מורשת תרבותית מפוארת, אשר היתה בימינו לנחלת מעטים, מוקפת קוצים ודרדרים, המשוועת לעין פקוחה וללב אוהב.

נירה הראל: במעמד נכבד זה אני קוראת לחברי הכנסת לחוקק את חוק הספרות העברית, שיבטיח את שימור נכסי הספרות העברית ואת חיי הנצח שלהם, ויהווה תרומה משמעותית לגיבוש ייחודה התרבותי של החברה שלנו.

נירה הראל: אני גם מבקשת להעלות כאן, עכשיו, את זכרו של אהרן הראל, מעריץ נלהב של הספרות העברית לדורותיה.

נירה הראל: אני רוצה להזכירו לא רק משום שהיה בין זוגי ולא רק מפני שהיה חבר כנסת, כי אם בזכות המזיגה הנדירה של עיסוק בפוליטיקה ואהבת ספרות ושירה, שאיפיינה אותו.

נירה הראל: ארון הספרים שלו, ליתר דיוק ארונות הספרים שלו, שהלכו והתמלאו מיום שעמד על דעתו, הם מופת של כבוד ליצירה הספרותית העברית והעולמית, של רוחב דעת ושל עושר רוחני.

נירה הראל: יהיה זה שבוע הספר הראשון שבו לא ייקח חלק וממנו לא ישוב הביתה בחיוך, כשחבילת ספרים תחת בית שחיו.

נירה הראל: יהיה זה שבוע הספר הראשון שבו תוכל עלמה, נכדתנו הבכורה, לקרוא בכוחות עצמה את שמות הספרים שעל גבי הדוכנים.

נירה הראל: העושר הספרותי, החכמה האנושית, הדמיון והיופי הטמונים בתוכם – כולם ממתינים לה.

נירה הראל: הרגעים שבהם היא תיסחף ותתרגש, הרגעים שבהם הם תצחק ותבכה תוך כדי קריאה בהם, הרגעים האלה שילוו אותה כל חייה, יהיו רגעי החג הגדולים של הסופרים שכתבו אותם, גם אם הם עצמם רחקו ממנה במקום ובזמן.

נירה הראל: אני שמחה על ההזדמנות שניתנה לי להודות בשם הסופרים לשורה ארוכה של אנשים אשר בלעדיהם לא היתה החגיגה הזאת מתקיימת.

נירה הראל: כוונתי לעורכים, למתרגמים, למתקינים, למגיהים, למביאים לדפוס, למדפיסים, לכורכים, למעצבים, למאיירים, למוציאים לאור, לספרנים, למוכרי הספרים.

נירה הראל: כולם שותפים לפלא המתרחש כשעיניו של אדם קורא פוגשות מילים של אדם כותב.

נירה הראל: ולסיום, דומני שאין מקום ראוי כהיכלה של הפוליטיקה ואין זמן ראוי משבוע הספר לקריאת חלק מתוך שירו של דוד אבידן על הסופרים, הפוליטיקאים של הלשון.

נירה הראל: "אנשים כמוני ולא כמוך קובעים את הפוליטיקה של הלשון, בכל מקום בגלקסיה הסמנטית, בכל מקום על פני כדור הארץ ומחוצה לו.

נירה הראל: אנחנו אחראים לכל מה שקורה בלשון בכל רגע ורגע, כי אנשים כמוני וכמוך הם הפוליטיקאים של הלשון.

נירה הראל: אנחנו קובעים איך ידברו בעוד עשר, עשרים, מאה, מאתיים, עשרת אלפים שנה.

נירה הראל: אנחנו קובעים את מנגנוני ההבנה שלך, מכוונים את מנגנוני הקלט והפלט.

נירה הראל: אין לנו כסף, אין לנו כוח, אין לנו שלטון.

נירה הראל: על כל אלה ויתרנו לטובת היותנו הפוסקים האחרונים בתחום הפוליטיקה של הלשון.

נירה הראל: אנחנו לא שולטים בבנקים, בתעשיות, בחקלאות, בממשלות, במפלגות, בתשתיות הצבאיות והמשטרתיות.

נירה הראל: אין לנו מימון מינהלי עם השפעות אדמיניסטרטיביות על אנשים אחרים.

נירה הראל: אבל אנחנו קובעים את התעופה המתמדת, העל מהירה של הרחשים הלשוניים בכל רגע נתון, בכל שפה ובכל מקום.

נירה הראל: כל אחד מאיתנו עושה את זה בשפתו, ולעתים בעוד שפה או שתיים, ויחד זה מצטבר, כי אנחנו הפוליטיקאים של הלשון, הפוסקים האחרונים בתחום הפוליטיקה של הלשון, ואנחנו אחוזים אושר היסטרי על היותנו מה שאנחנו".

דודו דותן: תודה לנירה הראל.

דודו דותן: שולחן הנשיאות, אתם מוזמנים לעבור עכשיו אל האולם לדקות אחדות.

דודו דותן: השר מתן וילנאי חוזר עתה לישיבת הקבינט כדי לעשות שלום.

מתן וילנאי: אני מצטער שאני צריך לעזוב ודודו דותן יסלח לי, כי עכשיו הבמה היא שלו.

דודו דותן: אתה כבר ראית את ההצגה שלי.

מתן וילנאי: אני כבר ראיתי אותה.

מתן וילנאי: בינתיים הצטרפה אלינו חברת הכנסת נעמי חזן.

מתן וילנאי: חברת הכנסת חזן עוזרת לנו בעניין הספריות הציבוריות כחברת כנסת פעילה והדבר חשוב לנו מאד.

מתן וילנאי: תודה רבה.

דודו דותן: כאמור, שבוע הספר השנה, ה-42 במספר, עומד בסימן ספרות ילדים, ספרות שעוסקת בילדים במצוקה.

דודו דותן: בעיניי זה נושא חשוב מאין כמוהו.

דודו דותן: אני מרגיש קרוב אליו מאד.

דודו דותן: אני בא משם.

דודו דותן: אני חוויתי ילדות לא קלה וכתבתי עליה, לפני כחמש שנים, בדיוק בחג השבועות, בספר שיצא "שד קטן".

דודו דותן: לימים הספר הפך להצגה בתיאטרון הבימה ואני ממשיך להופיע.

דודו דותן: אני לא רוצה לעשות פרסומת לספר ולכן לא אדבר עליו.

דודו דותן: ביקשו ממני שבמסגרת האירוע הזה אתן קטע מתוך הספר, שמשקף אולי את אותו ילד שהייתי, את אותו סיפור מצוקה שחוויתי.

דודו דותן: זה קצת קשה לתלוש מתוך הצגה שיש בה תפאורה, תאורה ומוסיקה שמלווה קטעים.

דודו דותן: זה משהו הכי אכזרי שמבקשים מאדם שעושה זאת וגם כתב את זה.

דודו דותן: מילא, אם לא הייתי כותב זאת – מה איכפת לי, אבל כל מילה נראית לי יותר חשובה מן האחרת.

דודו דותן: בכל זאת חשוב לי שהקטע הזה יהיה כאן, על הבמה הזאת, בפרט כשיש פה ציבור של בני נוער.

דודו דותן: השורה התחתונה של ההצגה, שאולי אני לא אומר אותה, היא שאת כל מה שתראו צריך ואפשר לנצח.

דודו דותן: כאמור, ההצגה היא "שד קטן", והקטעים שאציג הם קטעים מתוך ההצגה, שהיא אחרת מבחינת המבנה והבמה.

דודו דותן: (דודו דותן מציג קטעים מההצגה "שד קטן").

דודו דותן: אני מודה לכולם.