ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 179, 2000-10-30 12:30

זבולון אורלב: שלום לכולם, אנחנו פותחים את הישיבה השלישית במסגרת הדיונים שלנו על היערכות מערכת החינוך לאור המצב הביטחוני החדש.

זבולון אורלב: ישיבה ראשונה היתה בנושא אבטחת מוסדות חינוך של כלל מערכת החינוך, ישיבה שניה היתה בקשר להיבטים החינוכיים, הפסיכולוגיים והחברתיים ואנחנו מקיימים את הדיון השלישי והאחרון היום ביחס למערכת החינוך ביהודה שומרון ועזה, מתוך הבנה של כל בר דעת, שמצב הביטחון והלחימה המתנהלת יום יום ולצערנו שעה שעה ביהודה ושומרון, מחייבים היערכות שונה בכל מה שקשור ליהודה ושומרון, גם ביחס לאבטחת מוסדות החינוך, אבל כפי שאני מבין עיקר הבעיה הוא בנושא הסעות התלמידים והמורים.

זבולון אורלב: ברגע שנודע שמתקיימת ישיבה בנושא הוצפתי בפניות של הורים מהחינוך המיוחד.

זבולון אורלב: אשתו של אחד מחברי הכנסת שלנו היא מפקחת על חינוך מיוחד וביקשתי ממנה לבדוק בדיקה אישית את הנושא.

זבולון אורלב: התברר לי שאנחנו נוגעים פה בבעיה מאד קשה כי יש ילדים שעד היום יושבים בבית כי אין כלי רכב ממוגנים להסעת תלמידים מהחינוך המיוחד ויש רק אוטובוסים מיוחדים.

זבולון אורלב: זה כוחה של מערכת החינוך ושל ועדת החינוך, שהיא יכולה לטפל גם בילד אחד.

זבולון אורלב: נמצאים איתנו שני ראשי מועצות מקומיות: בנצי ליברמן, ראש המועצה האיזורית בשומרון ואהל'ה צור מגוש קטיף.

זבולון אורלב: אלה שתי מועצות שכל אחת מהן נושאת על גבה בעיות קשות ועצומות.

זבולון אורלב: שומרון היא מועצה גדולה עם מיגוון עצום של בעיות ובגוש קטיף כולנו שומעים על הבעיות הקשות גם במורג, גם בנצרים וגם בכל יתר חלקי הגוש.

זבולון אורלב: פוליטיקה לחוד וילדים לחוד - מה קורה עם הילדים, מה קורה שם בתוך מערכת החינוך?

זבולון אורלב: קראתי בעיתון ושמחתי שהמנכ"לית דיווחה לוועדה בישיבה הראשונה שמשרד החינוך נערך למצב החדש והקים שלוש קבוצות עבודה.

זבולון אורלב: יש קבוצת עבודה מיוחדת שעובדת מול אנשי יהודה ושומרון ואני בהחלט שמח על כך.

זבולון אורלב: מתוך היכרותי את האנשים אני בטוח שכל האנשים עושים את כל המאמצים האפשריים ואנחנו רק באים מבחינה זו למלא את תפקידנו, לברר ולוודא שהכל בסדר, שהקצוות קשורים ושממצים את כל מה שאפשר כדי להבטיח שהתלמידים יוכלו ללמוד.

זבולון אורלב: נמצאים איתנו מנהלי המחוזות שקשורים לעניין זה, הגב' דפנה לב, שזאת לה הישיבה הראשונה כאן כמנהלת מחוז המרכז ויעקב כהן ממחוז ירושלים.

זבולון אורלב: נמצאים איתנו גם תלמידים רלוונטים ובישיבה זו נמצאות איתנו בנות האולפנה מאלקנה שברובן גרות בישובי יש"ע..

זבולון אורלב: אני מציע שכל אחת תאמר היכן היא גרה.

תלמידות: בבני-ברק, בשילה, בשערי תקווה, באלקנה.

זבולון אורלב: וההורים היכן?

אמהות: אני מכפר יונה והילד נוסע לאריאל.

אמהות: אני מברקן והילד נוסע לקדומים.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני מציע לתת לראשי המועצות להעלות בקצרה את הנושאים שעומדים על סדר היום ונראה איך אנחנו מתמודדים.

זבולון אורלב: כפי שאתם רואים, נמצאים כאן כל אנשי המשרד, נציג צה"ל, ועד ההורים הארצי, הסתדרות המורים וכל הגורמים שיכולים לעזור.

זבולון אורלב: בבקשה.

בנצי ליברמן: אני מודה לכם על היוזמה של המפגש הזה.

בנצי ליברמן: אחרי שאנחנו נמצאים בעומק העניין כחודש והבעיות הן קשות מנשוא, בהחלט נפתחה בפנינו הדלת בצורה מכובדת וטובה על כל מרחבי וגווני הבעיות שאנחנו ניתקלים בהן, כאשר המוקד המרכזי שאנחנו אמורים לטפל בו הוא הילדים גם משום שמדובר פה בילדים מכל הסוגים, המינים והגוונים, ואין ספק שיכולת של אוכלוסיה לשרוד, להשתרש ולהתפתח במקום הוא בהחלט עניין חינוך הילדים והרגשתם.

בנצי ליברמן: ברגע שפנינו אל שלומית במשרד יחד עם יוסי קוצ'יק כבר התקיימה פגישה אחת מאד מכובדת, שמעלה את כל הבעיות שלנו עם המועצות ועם מנהלי המחלקות.

בנצי ליברמן: שלומית עצמה ביקרה ביום שישי האחרון יחד עם יוסי קוצ'יק במקומות מובהקים כגון: פסגות, בית-אל, אלון מורה וכו', על מנת לבחון מקרוב את הבעייתיות.

בנצי ליברמן: מבחינת טיפול המשרד כפי שאנחנו מרגישים כאן ועכשיו, אני רוצה בהחלט לומר שמדובר כאן בהתייחסות רצינית ומבחינתנו אין לנו שום טרוניה ושום הסתייגות מבחינת טיפול המשרד בבעיות שאני מציג עכשיו אלא יש בעיות שהצגנו בפני המשרד וחשוב שתדעו אודותן.

בנצי ליברמן: נכון לעכשיו מבחן התוצאה הוא הנקודה המרכזית, אבל בשאלת התייחסות המשרד קיבלנו התייחסות רצינית לעניין הזה.

זבולון אורלב: אני שמח מאד לשמוע.

בנצי ליברמן: הבעיות מתחילות מעניינים פרוזאים לחלוטין אבל הם יוצרים קשיים מכיוונים שונים.

בנצי ליברמן: הדבר הראשון שאנחנו מדברים עליו הוא הצירים.

בנצי ליברמן: עורקי החיים שלנו במקרים רבים הם עורקי חיים שחלקם חסומים וחלקם האחר, גם אם לא חסום, קיבל עדיפות או התייחסות של כבישים מאוימים והמשמעות היא שאנחנו לא יכולים לנסוע באוטובוסים רגילים, דהיינו ממוגני אבנים בלבד אלא אנחנו חייבים לנסוע באוטובוסים ממוגני ירי.

בנצי ליברמן: האוטובוסים מוגני הירי אצלנו הם במספר מוגבל, כך שיוצא שבמקרה הטוב מדובר על כך שאנחנו עושים נסיעות כפולות, כלומר: חלק מהתלמידים יכולים להיות מוסעים לפני כן ואז הם מגיעים כחצי שעה לפני שעת פתיחת הלימודים והתלמידים האחרים מגיעים כחצי שעה לאחר שעת פתיחת הלימודים משום הכפילות שאנחנו יוצרים כאשר אנחנו לוקחים אוטובוסים ממוגני ירי ואנחנו מעבירים אותם לצירים, שבאופן רגיל התייחסנו אליהם כצירים לא מאויימים ונסענו באוטובוסים שאינם ממוגני ירי.

בנצי ליברמן: אנחנו עובדים עם הצבא בעניין הזה והצבא בהחלט מקדם מבחינתנו מול פיקוד העורף אפשרות לקבלת אוטובוסים נוספים ממוגני ירי כדי לפתור את כפילות ההסעות.

בנצי ליברמן: יש בעיות שהן בלתי פתירות שמקשות עלינו של צירים חסומים באופן מובהק, ואז יש לנו שני פתרונות.

בנצי ליברמן: או שאנחנו מסיעים את הילדים כשעה וחצי או אפילו יותר מזה אל מקומות הלימוד, למשל הישוב שאני נמצא בו, פדואל, שם ילדי החטיבה העליונה לומדים בקדומים ונסיעה של 35 דקות אורכת למעלה משעה וחצי.

בנצי ליברמן: זהו דבר שכרגע הוא בלתי פתיר, אבל לזמן מסוים הוא בהחלט סביל.

בנצי ליברמן: יש מקומות בהם הפתרונות של הנסיעות הארוכות הם בלתי סבירים לחלוטין, כמו הישוב חומש שצריך לנסוע לאיזור שקד, ושם מדובר בילדים מכיתה א'.

בנצי ליברמן: הפתרון המיידי שנתנו היה שהבאנו את המורים אל הישוב עצמו ויצרנו שם מסגרת מסוימת, לפחות בימים הראשונים, כדי שנוכל לתת פתרון מיידי.

בנצי ליברמן: גם כשיש לנו ויכוחים עם המחוז הם ברמה עניינית לחלוטין והכל נעשה בעיצה אחת עם המחוז ויחד עם הרשות הקולטת.

בנצי ליברמן: אלה דוגמאות שצריך להכפיל אותן ב330- קווים ליום, זה בערך מה שהמועצה האיזורית שומרון עושה, תכפיל באלפי הילדים ותגיע לבעייתיות שאנחנו נתקלים בה בעומסים בלתי סבירים.

בנצי ליברמן: מעבר לזה יש לנו בעיות עם הסעות המורים והחינוך המיוחד.

בנצי ליברמן: כאן עולה בעיית הממוגני ירי בטרנזיטים ואין דבר כזה.

בנצי ליברמן: כל הממוגני ירי כיום נמצאים באוטובוסים, ומבחינת ההנחיות של משרד החינוך אם יש פחות מעשרה תלמידים היינו צריכים להסיע בטרנזיט או במשהו מעין זה שאיננו ממוגן ירי.

בנצי ליברמן: בחודש האחרון בהרבה מקרים הסענו את ילדי החינוך המיוחד למרות זאת, כי ההורים היו משתגעים והיינו צריכים להחליט - או שאנחנו משגעים את ההורים או שאנחנו מסיעים אותם עם סיכון מסוים.

בנצי ליברמן: בהורים מסוימים שהורים רצו הסענו אותם בטרנזיטים לא ממוגני ירי.

בנצי ליברמן: יש לנו כארבעים הסעות כאלה ורובן יצאו לא ממוגני ירי.

בנצי ליברמן: במקרים אחרים הורים החליטו שהם משאירים את הילדים בבית והמשמעויות הן קשות.

בנצי ליברמן: אין לנו פתרון לעניין הזה.

זבולון אורלב: מה אומרת המערכת?

בנצי ליברמן: כשהורה מתקשר אליי אני מתקשר קודם למח"ט, פחות או יותר אומדים את הסיכון המסוים ובדרך כלל אנחנו נענים בחיוב ואנחנו מסיעים את התלמיד.

בנצי ליברמן: כמו שאני נוסע לעבודה ברכב לא ממוגן ירי לאיזור אלון מורה, כך גם מורים.

בנצי ליברמן: אני חושב שזאת תחושה סובייקטיבית ואני לא יכול לחייב את המורים לנסוע בשום פנים ואופן.

בנצי ליברמן: לגבי הסעות מורים יש הנחיה של משרד החינוך שאומרת שמורים שאינם רוצים להגיע אפילו בין הישובים עצמם או מישובים שנמצאים מעבר לקו הירוק אל הישובים עצמם, אין מחויבות שלהם להגיע.

בנצי ליברמן: לפעמים זה גורם לנו לבעיות קשות, כאשר מורים אינם מגיעים אלינו והפתרון של משרד החינוך הוא שאנחנו נשתמש במורים שקיימים בתחומי אותו ישוב כפתרון.

בנצי ליברמן: לפעמים זה מצליח, לפעמים זה לא בנמצא ולפעמים המורה אומר:

בנצי ליברמן: אני לא רוצה להפסיד את מקום העבודה המצוין שלי ואני רוצה להמשיך לנסוע כי ב95%- מתושבי יהודה ושומרון ממשיכים לנסוע כרגיל לעבודה.

בנצי ליברמן: נכון שיש הפחתה מסוימת גם בעניין העבודה, אבל בעיקרון כולם נוסעים גם כשיש רמת סיכון כי פרנסה זאת פרנסה.

זבולון אורלב: אין לאנשים רכבים פרטיים ממוגני ירי?

בנצי ליברמן: לא, אין לאף אחד.

בנצי ליברמן: בקטע הזה היתה הוראה למפקחות על גננות שלא להגיע ואני קצת התפלאתי על ההוראה הזאת.

שלומית עמיחי: הוראה ממי?

שלומית עמיחי: לא מאיתנו.

דפנה לב: זה פשוט לא נכון.

בנצי ליברמן: אם כך אני מתנצל.

זבולון אורלב: יש תלמידים שחרף האירועים מעדיפים להשאיר אותם בבית?

בנצי ליברמן: בחומש זה קרה.

בנצי ליברמן: פעמיים או שלוש קיבלנו אישור מהצבא להסיע את הילדים לכיוון שקד, הצבנו שם אוטובוס ממוגן ירי ולמרות זאת מתוך 23 תלמידים עלו ארבעה.

זבולון אורלב: יש הרבה מוסדות ארציים ביהודה ושומרון, מה קורה איתם?

זבולון אורלב: מגיעים אליהם?

זבולון אורלב: לא מגיעים?

בנצי ליברמן: בישיבה התיכונית שנקראת ישיבת חיטים ואיתמר, יש בעיה גדולה מאד משום שההורים מוכנים

בנצי ליברמן: לשלוח את התלמידים בהיקפים של למעלה מ90%-, אבל צריך להסיע את הילדים בהסעות ממוגנות ירי, דבר שעולה להם הרבה יותר כסף, והם נתקלים בבעיות קשות מאד מכיוון שהם צריכים להקצות משאבים לטובת העניין.

בנצי ליברמן: בנוסף לכך הם צריכים לתאם איתנו את ההסעות כדי שההסעות יהיו תואמות את היכולת שלנו, משום שאת ההסעות ממוגנות הירי אנחנו נותנים לבתי הספר שלנו, אבל כמובן שהקטע המשאבי אצלם הוא גדול מאד.

זבולון אורלב: האבטחה עצמה של מוסדות החינוך היא טובה?

זבולון אורלב: יש בעיות?

בנצי ליברמן: היא בהחלט סבירה.

בנצי ליברמן: דברים נוספים שאנחנו מתמודדים איתם: כל מה שקשור להקצאת משאבים לפעולות העשרה.

בנצי ליברמן: צריך להבין שאנחנו חיים באיזורים שנמצאים במצוקה ממשית ובאי ודאות עם כל ההשלכות שיש לדבר הזה.

בנצי ליברמן: מה שהמועצה ומשרד החינוך נותנים להם, יש להם אבל אין להם חלופה אחרת.

בנצי ליברמן: הם לא יכולים להחליט, כמו בעיר רגילה, שהם עולים לאוטובוס ומקבלים חלופה.

בנצי ליברמן: מה שאני נותן להם בבית הספר, במתנ"ס וכו' - יש להם.

בנצי ליברמן: דברים אחרים אין להם.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני מבקש לשמוע את אהרל'ה צור, בבקשה.

אהרון צור: אנחנו צריכים להגדיר לעצמנו את האחריות שלנו: קודם כל אנחנו צריכים לשמור על החיים ואחר כך לשמור על שגרת החיים.

אהרון צור: אני רוצה לתת צל"ש למי שחשבו קצת קודם, לפיקוד העורף, גם שוש ימין ממשרד החינוך שהכינו לנו את הפלטפורמה של המושג הזה של אוטובוסים ממוגני ירי.

אהרון צור: התחלנו עם זה בנצרים לפני כחמש-שש שנים, היום זה התפתח וזה נותן מענה יוצא מן הכלל, לא רק למערכת החינוך.

אהרון צור: לדעתי צריך לשים את הדגש על כמה בעיות שנוצרו בשטח ויצרו לנו עומס, שאני לא בטוח שנוכל לעמוד בו לאורך זמן.

אהרון צור: כשיש ישוב אחד סגור, אתה צריך לפזר את התלמידים ואחר כך אתה צריך לעשות שוב את אותו סיבוב לאותו ישוב, שהוא ישוב קצה בדרך כלל.

אהרון צור: כל הלוגיסטיקה הזאת - איפה לשים את הילדים כך שהם יהיו בתחושה טובה והם לא ירגישו שזורקים אותם לאיזשהו מקום ומצד שני להביא אותם הביתה בשלום - זאת לוגיסטיקה לא פשוטה.

אהרון צור: תמריצים למורים - יש לנו בעיות עם מורים ונדמה לי שמשאב כספי נוסף ישכנע אותם בכל זאת לקחת את הסיכון על עצמם.

אהרון צור: עובדה היא שיש הרבה מאד מורים שלא מוכנים להגיע.

אהרון צור: כל מערכת החוגים שלנו בנויה על איקס מורים שבאים כל יום וזה איננו.

זבולון אורלב: אתם מציעים להם הסעה ממוגנת ירי?

אהרון צור: כן.

אהרון צור: גוש קטיף יושב על כמה מסדרונות שהם הבעייתיים, הם האיזורים המאוימים וכל הילדים חייבים לנסוע עם מכוניות ממוגנות ירי.

אהרון צור: היו שבועיים בהם כולם נסעו באוטובוסים ממוגני ירי ואותם אוטובוסים שימשו לכל הצרכים.

אהרון צור: עכשיו יש לנו שני כלי רכב במוסך.

אהרון צור: שני כלי הרכב האלה עברו בצורה יוצאת מן הכלל את מבחן הפיגועים, האוטובוס נפגע מבחוץ אבל בפנים הוא חלק לגמרי, אפילו שריטה לא עברה לחלק הפנימי של הזכוכית וזה בהחלט הוכיח את עצמו.

אהרון צור: אני מבקש שתהיה איזושהי התייחסות בטווח היותר ארוך לילדים ששומעים בכל יום ירי וזה חלק מהתפקיד שלנו לדאוג להם.

אהרון צור: זה לא משנה אם יש להם תופעות של הרטבה או תופעות אחרות, אבל הנסיון שלנו אומר שהטיפול על כל ההיבטים הפסיכולוגיים חייב להיות דרך בית הספר.

זבולון אורלב: אתה מכוסה במוסדות החינוך מבחינת פסיכולוגים ויועצים?

אהרון צור: לא, אפילו לא מתחיל.

אהרון צור: הפסיכולוגית שיש לי היום בבית הספר לא מגיעה לקצה הבעיות והצרכים שיש היום בבית הספר.

זבולון אורלב: כמה פסיכולוגים יש היום בכל חבל קטיף?

אהרון צור: משרה וחצי.

אהרון צור: זה מתחלק לגני ילדים ולבתי ספר.

אהרון צור: יש לי 1,500 ילדים שאני משנע ואני כבר לא מדבר על אלף ילדים שנמצאים בגני ילדים.

אהרון צור: נדמה לי שגם ההורים צריכים התייחסות מבחינה זו, אבל אני לא בטוח שזה נושא של משרד החינוך.

אהרון צור: אני חושב שצריכה להיות התייחסות מיוחדת לילדים שעברו טראומה, כלומר כל אותם ילדים שהיו בתוך האוטובוס שנפגע.

זבולון אורלב: יש מומחה בינלאומי בשם מולי להט.

אהרון צור: הוא כבר היה אצלנו.

זבולון אורלב: מנכ"לית משרד החינוך צריכה לעזוב ואני מודה לה על נוכחותה.

אהרון צור: לסיכום, הנושא של הישובים החסומים חייב לקבל איזשהו התייחסות.

זבולון אורלב: בלהה, אני מציע להתחיל עם הנושאים הפסיכולוגים-יעוציים - מה קורה?

זבולון אורלב: איך מתבצעת ההיערכות?

זבולון אורלב: האם יש תיגבור או לא?

ד"ר בלהה נוי: יש תיגבור מינימלי שהיה לנו עוד קודם.

ד"ר בלהה נוי: לפני חודש וחצי נתנו חצי משרה לשומרון ורבע משרה לקדומים אבל בסך הכל לא היה תיגבור משמעותי.

ד"ר בלהה נוי: יש לנו ניוד, יש לנו מרכז מהות למצבי לחץ בשומרון, היתה פעולת הכנה בקיץ וגם עכשיו היתה פעולת הכנה של כל המנהלים להתמודדות עם המצב.

ד"ר בלהה נוי: בפועל אני מודה שתקנים לא הוספנו ואין לנו מהיכן להוסיף.

זבולון אורלב: אפשר לנייד?

זבולון אורלב: מדובר בילדים ששומעים ירי לילה לילה, מדובר בילדים שעוברים לצערי חוויות קשות מאד ואנחנו יודעים לבד שזה לא סרט בטלוויזיה אלא הילד רואה את זה בחיים.

זבולון אורלב: האם יש מספיק כוחות שיכולים לסייע אפילו לזמן קצר?

ד"ר בלהה נוי: הניוד הוא פתרון אפשרי ובמחוז מרכז יש כונן לעניין הזה אבל יש איתו בעיה.

ד"ר בלהה נוי: דווקא בתקופה הזאת אנשים לא רוצים אדם זר אלא מישהו שמוכר עליהם מקודם והוא אמון ואמין עליהם.

ד"ר בלהה נוי: אם אתם אומרים שאתם כן מוכנים לקבל מישהו ממקום אחר, אנחנו נחשוב על ניוד.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: מנהלי המחוזות, דפנה בבקשה.

דפנה לב: ביום חמישי האחרון היה כנס של כל היועצים הבכירים של המחוז בברקן במטרה לנסות לשתף את כל הישובים שבשומרון, גם כאלה שלא שייכים למועצה, כמו אריאל, אורנית ואלפי מנשה, במרכז מהות שנותן פתרונות טובים מאד, מתוכננים ומובנים.

דפנה לב: עד מחר אני אקבל מיקוד הצרכים של הישובים שנאספו בכנס היועצים הבכירים.

דפנה לב: בנושא ההסעות - אני מאד מודה לצור על סדרי העדיפויות שהוא הציב וודאי שמירת החיים היא במקום הראשון.

דפנה לב: בקדימויות שקבענו לעצמנו במחוז קבענו ששגרה זה לא שגרה אלא זו שגרה מיוחדת שבה עצם קיום הלימודים השוטפים הוא הדבר הראשון בחשיבותו שאנחנו דואגים לו.

דפנה לב: יש חשיבות לכל פעולות הטיולים, מפעלי הספורט וכל הדברים האחרים שצריכים להתבצע, אבל קודם כל אנחנו דואגים שיהיו לימודים והדרכה.

דפנה לב: באותה מיגבלה שאנחנו נמצאים ועם כמות ההסעות ממוגנות הירי קודם כל אנחנו מסיעים תלמידים ומורים כדי שהתלמידים יגיעו לבית הספר והמורים יבואו ללמד אותם ורק אחר כך את שאר בעלי התפקידים למיניהם, עם כל החשיבות שיש לכך שיבואו מפקחים.

דפנה לב: חשוב לנו שיבואו מפקחים ומדריכים, זה דבר בעל חשיבות רבה מבחינה מורלית בחדרי המורים ושהשגרה כביכול תימשך, אבל ראשית צריכים להתקיים הלימודים.

דפנה לב: יש לנו מיגבלה של הסעות, כפי שבנצי תאר, וגם כך לא כל המורים יכולים להגיע בשעה היעודה וחלקם צריכים לחכות עד שהם יוחזרו בתום יום הלימודים.

דפנה לב: ניתנה הנחיה לבתי הספר לשנות את מערכות הלימודים ולהתאימן למצב החדש.

דפנה לב: ביקשנו לקבל רכב ממוגן ירי שבו נוכל לשלוח אנשים בצורה מסודרת אנשים מטעם המכון.

דפנה לב: למרות זאת היינו כמעט כולנו בכל המקומות, אני הייתי ביום חמישי האחרון בתוך השומרון בלי שום מיגון ירי.

דפנה לב: זאת החלטה אישית שלי ואני לא יכולה לשלוח אדם בתפקיד לעשות את זה.

דפנה לב: ביום חמישי הקרוב אנחנו מנהלים כנס מנהלים ומפקחים באלקנה ואנחנו משתדלים להיות חלק מהעניין גם אם אנחנו לא גרים בשומרון.

דפנה לב: בשוטף אני לא יכולה לשלוח מדריכה או מפקחת לקדומים או למקום שתובע מיגון ירי בלי שיהיה לי רכב מתאים לזה.

זבולון אורלב: הוראות הביטחון של המשרד אומרות שגם מדריכה שנוסעת להדריך בקדומים בציר כפר-סבא קדומים צריכה לנסוע ברכב ממוגן ירי?

דפנה לב: ההנחיה שאנחנו נתנו, בשונה ממה שהוצע כאן, היא שהניידות בתוך השטחים היא בהתאם להוראות הצבא.

דפנה לב: היכן שאפשר לנסוע בלי מיגון - נוסעים בלי מיגון.

סא"ל שלמה ועקנין: הצבא לא מגביל ובנושא הזה אין התניה לנסיעה ברכב ממוגן ירי לפרטים.

דפנה לב: אבל לא לאנשים בתפקיד.

דפנה לב: אני לא אקח את זה על אחריותי האישית.

זבולון אורלב: יש פה קצין ביטחון של משרד החינוך.

דפנה לב: שיגידו שהם יכולים לנסוע ושיש להם ביטוח - בבקשה.

אמנון לוי: אני חושב שבהחלט צריך להתייחס בצורה שונה בין מי שנוסע באופן פרטי לביתו לבין מישהו שהמשרד שולח אותו.

אמנון לוי: אם אנחנו שולחים מישהו בתפקיד - -

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך שהבנתי שונה.

זבולון אורלב: לדעתי עובד מדינה שמשרת את מדינתו, אם הצבא אומר שאפשר לנסוע שם ברכב ממוגן אבנים ולא חובה ברכב ממוגן ירי, אין עם זה בעיה.

דפנה לב: על זה אין ויכוח.

אמנון לוי: אם הצבא אומר שהציר הזה פתוח ואפשר לנסוע בו באוטו ממוגן אבנים ולא ירי, זה בסדר, אבל אם הצבא אומר שהציר הזה מחייב אוטו ממוגן ירי ולא אבנים, גם אני, כשאני שולח עובדים של משרד החינוך, אני אבקש אוטו ממוגן ירי.

זבולון אורלב: הצבא עושה אבחנה, ובצדק, בין הסעה מרוכזת של תלמידים לבין הסעה של אנשים מבוגרים בודדים ואני חושב שהאבחנה פה מאד מאד ברורה.

אברהם צדקה: באותם צירים שהוגדרו כצירים מאוימים, אנחנו מחויבים על פי הנחיות הצבא לנסוע ברכב ממוגן ירי עם תלמידים, קרי הסעות מאורגנות.

אברהם צדקה: באותם צירים אין איסור לאזרחי מדינת ישראל לנוע לא ממוגן ירי.

אברהם צדקה: משמע: אין לי שום מחסום שעושה סינון ומיון ואומר: אתה, אדוני, לא ממוגן, תעמוד בצד, אתה לא נוסע.

זבולון אורלב: מי קובע את ההנחיות לעובדי המדינה?

אברהם צדקה: כאזרחי מדינת ישראל הם רשאים לנסוע על הצירים האלה ברכב לא ממוגן, אבל בא מפקח פדגוגי ואומר: המעביד, קרי: המשרד הרלוונטי, הוא זה שמורה לי לנסוע לאריאל.

אברהם צדקה: אם זה היה מותנה ברצוני האישי, לא הייתי נוסע בכלל.

אברהם צדקה: לבעיה הזאת אין לנו תשובה חד משמעית.

זבולון אורלב: בסולם הערכים שלי, אדם שהוא משרת את מדינתו - -

סא"ל שלמה ועקנין: אם כך אומר נציג של משרד ממשלתי, מה יאמר הספק ונותן השירותים?

דפנה לב: כמו שנאמר כאן קודם, למעלה מ95%- מהמורים הגיעו לעבודה ואף אחד לא בדק איך הם נסעו.

דפנה לב: אנחנו מדברי םעל מקרים בודדים של מורים.

דפנה לב: אמרנו שאנחנו פועלים על פי הנחיות הצבא וזה אומר כך - צירים פתוחים - אין עם זה בעיה.

דפנה לב: צירים ממוגני אבנים - יש טרנזיטים, אבל יש לנו בעיה במיגבלה מסוימת בצירים שחובה לנסוע בהם עם רכבים ממוגני ירי ואז צריך לראות אם יש להם ביטוח או לא.

דפנה לב: אם אין להם ביטוח, מישהו צריך לקחת אחריות על זה.

זבולון אורלב: משרד החינוך צריך לקבל הנחיות מהצבא.

סא"ל שלמה ועקנין: לא צריך להפריד בין מחויב ממוגן או לא מחויב ממוגן, כלומר הציר הוא לא הקובע.

סא"ל שלמה ועקנין: כן או לא כניסה לאיו"ש, זה כבר ויכוח אחר.

סא"ל שלמה ועקנין: לסוגיית הממוגן ירי - כרגע מחויבים רק התלמידים.

סא"ל שלמה ועקנין: כשהציר מאוים הוא מאוים לדעתנו אל מול סוגיית הסעות של תחבורה ציבורית ותלמידים.

סא"ל שלמה ועקנין: רק לאלה אנחנו מתייחסים כרגע בשל האיום הממשי לגבי האוכלוסיה הזאת.

סא"ל שלמה ועקנין: אגב, יש גם אופציה של תחבורה ציבורית ממוגנת ירי באותם צירים.

זבולון אורלב: זאת גם תשובה נכונה.

שוש ימין: אני רוצה להעיר לנושא הזה שהבעיה איננה ביטוחית כי לכל עובד הוראה שמועסק על ידי משרד החינוך, לכל פעילות שהוא נשלח הכיסוי הביטוחי תופס גם בעיתות שלום וגם בעיתות מלחמה.

שוש ימין: נערכנו וגם הנחינו את המחוזות להסתייע במערך ההסעות הממוגנות שישנו ופועל לתלמידים ולא בהיקף קטן.

שוש ימין: ביקשנו לנסות ולשלב גם מורים ועשינו מהלך נוסף - גם עובדי שירותי חינוך אחרים מוזמנים להצטרף להסעה הממוגנת בתנאי שיש מקום והשעה תואמת.

שוש ימין: עשינו עוד מהלך - הצענו פתרון של הסעה מרוכזת מאיזור מסוים, שאליו יגיעו המורים בכוחות עצמם, ובציר שחייב הסעה ממוגנת יסעו באוטובוס ממוגן.

שוש ימין: כמובן שאין למערכת יכולת לתת את זה לפי תכנית אישית של כל מורה.

שוש ימין: תיקבע על ידי מנהלת המחוז שעה שבה יועמד הרכב הממוגן לרשותם, תהיה הסעת בוקר והסעת צהריים והמורים מוזמנים לקבל את הפתרון של הסעה ממוגנת במערך הקיים ובסיוע הנוסף שנתנו.

שוש ימין: הסעת בודדים - בין אם מדובר בתלמידים, במורים או בעובדי חינוך אחרים.

שוש ימין: אגב, לפני שהגעתי לכאן עלתה סוגיית תלמידים מחוננים, שגם הם צריכים, כמו החינוך המיוחד, לנוע בבודדים.

זבולון אורלב: זה לא בדיוק כמו החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: תלמיד מחינוך מיוחד שנשאר בבית, אתה יודע מה קורה למשפחה?

שוש ימין: בהזדמנות הזאת אני רוצה להדגיש שיש הבדל בין מורים לבין תלמידים שנוסעים בבודדים וזאת בעיית הילדים של חינוך מיוחד עם נכויות, פיזיות או נפשיות, שצריכים רכב יעודי.

שוש ימין: אם זה ילד שרתוק לכסא גלגלים או ילד שחייב מתקני ריסון ברכב, גם אם יש לי אוטובוס ממוגן לתת לו, הוא לא נוסע בצורה בטיחותית.

שוש ימין: אין לנו פתרונות לילדים האלה במסגרת הסעה.

זבולון אורלב: הואיל ואחת מהערכות המצב קובעת שהלחימה ביהודה ושומרון לא תסתיים בשבועות הקרובים, האם יש היערכות של המשרד במקרה שהאפשרות הקשה הזאת והלא רצויה תארך חודשים ארוכים?

זבולון אורלב: ההיערכות הזאת גורמת למצבים שונים - פתאום צריך לפתוח כיתה בחומש או צריך לתת העשרה וכו'.

זבולון אורלב: אני מבקש מדפנה להתייחס גם לזה.

דפנה לב: לדעתי פתרנו את בעיית חומש ואני חושבת שאין יותר בעיות מהסוג הזה.

דפנה לב: אני רוצה להתייחס לחינוך המיוחד כי זאת באמת הקבוצה שנפגעה ואנחנו מנסים למצוא לה פתרון.

דפנה לב: ראשית, אנחנו נשתדל ככל האפשר לשלב את התלמידים של החינוך המיוחד בחינוך הרגיל, כאשר לקחנו את מאגר השעות של הסייעות במחוז והעמדנו אותו לרשות התלמידים האלה.

דפנה לב: כמעט כל תלמיד שיוכל להשתלב בחינוך הרגיל יקבל סייעת צמודה אליו בהיקף מלא.

דפנה לב: אנחנו מיפינו את זה והגענו למצב שבו ההסעות הן דו צדדיות.

דפנה לב: הסענו תלמידים מהשפלה לשומרון כי היה שם בית ספר מיוחד או כיתה מיוחדת שהתאימה לאותו תלמיד ולהיפך.

דפנה לב: לאותם תלמידים שלא יכולים להשתלב בחינוך הרגיל, אם בגלל נכויות קשות או בגלל צרכים מאד מאד מיוחדים, נצטרך לארגן הסעה ממוגנת ומסודרת עם כל הצרכים שיש.

דפנה לב: בכל השומרון מדובר על 15 תלמידים ולהערכתי זה ניתן לפתרון.

דפנה לב: ביקשנו ממורות שנסעו מהשומרון לשפלה לצורך הוראה לתת שירותים באיזור שלה על מנת לצמצם את הניידות ואת הצרכים למיניהם, כך שלהערכתי עוד השבוע או בתחילת השבוע הבא יהיה פתרון לכל ילדי החינוך המיוחד בשומרון, ברגע שנקבל את הרכב המתאים.

זבולון אורלב: מישהו עובד על זה?

דפנה לב: העניין הזה הוא לקראת פתרון ואני מקווה שמצוקתכם תיענה.

דפנה לב: לגבי שעות - נתנו הנחיה למנהלי בתי הספר לבנות מערכות שעות מותאמות להסעות.

דפנה לב: הבעיה עם סדרי העדיפויות היא שברכב ממוגן כזה, שכבר עבדנו על ההכנה שלו יחד עם שוש, שנוסע על ציר אחד ומפזר מורים החל מאלקנה וכלה בקדומים, לא יכול לצאת לפני 8:30 בבוקר מפני שההסעות האלה עסוקות בהסעת תלמידים.

סא"ל שלמה ועקנין: או שבמקביל מתעסקים במיגון אוטובוסים נוספים.

דפנה לב: כרגע, האוטובוס הזה שגייסנו אחרי מאמצים רבים, לא יכול לאסוף את המורים אלא בשעה 8:30 באיזור ראש העין, זה אומר שהמורים האלה לא יגיעו לעבודה לפני השעה 10:00 ולכן צריך להתאים מערכות לימודים למצב הזה, שהם באים מאוחר יותר ויוצאים מאוחר יותר.

מוטי סמט: האם בוטלו השתלמויות המורים?

דפנה לב: אנחנו משתדלים לקיים אותן אבל עם הבנה מתאימה.

דפנה לב: אנחנו לא מחייבים מורים להצטרף להשתלמויות.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: יעקב, בבקשה.

4414: מערכת החינוך במחוז ירושלים מקרית ארבע דרך פסגות ועד דולב ומבקעת הירדן ועד בית אריה מתפקדת מאז סוכות.

זבולון אורלב: אתה אחראי מדרום הר חברון ועד דולב ושילה?

4414: כן, דולב, שילה, בקעת הירדן ועד בית אריה.

זבולון אורלב: המחולות שלך?

4414: כן.

4414: גני הילדים שלי והבוגרים נוסעים לשדה אליהו.

זבולון אורלב: בעצם אתה כל יו"ש כולל הר חברון.

4414: מיד עם פרוץ האירועים הוקם חדר מצב בראשות המנכ"לית וקיבלנו כמה החלטות: ראשית לשמור על שגרת החיים בבתי הספר, למעט בהסעת תלמידים ולמעט בהסעת מורים.

4414: איך מקיימים את זה?

4414: כל ילדי החינוך המיוחד ילמדו במקום ישוביהם.

4414: בקרית ארבע יש לנו 15 ילדים, חלקם אוטסיסטים ואפשרנו להם שני מורים, שלוש סייעות, 22 שעות אבל שילמדו במקום וילדים שיכולים אנחנו מצרפים לבתי הספר הקיימים.

4414: בנוסף לזה יש קבוצה קטנה של ילדים שחוששים מהנסיעה ולהם אנחנו מוכנים לתת תיגבור במקום הלימודים בבתיהם מחמש עד עשר שעות לשניים-שלושה תלמידים בעזרת המורים במקום כדי שלא יפסידו לימודים.

4414: לגבי מורים - מורה שפוחד לא יסע ויקבל שכר.

4414: יש לנו מאגר של שעות מילוי לקחת מורה חלופי.

4414: מורה או גננת שבאים בחרדה ושואלים: איך הגעתי ואיך אני אחזור?

4414: מכניסים אווירה קשה בגן.

4414: אני רוצה לציין שרק שניים-שלושה מורים שלא גרים במקומות הרגישים ביקשו להישאר במקום ישוביהם.

4414: רוב המורים נוסעים כולל גננת שנוסעת יום יום ממבשרת לקרית ארבע.

4414: אגב, לרוב המורים ניתן לנסוע ברכבים המוגנים של השירות הרגיל כמו לקרית ארבע, להצטרף לתלמידים ואם ההסעה יוצאת בשעה 7:00 ומורה מגיע ב7:30- במקום ב10- אנחנו נממן את השהות הנוספת שלו.

4414: חלק מהמורים מזהים ילדים שנמצאים בחרדה, במיוחד ילדים מקרית ארבע שבאים מחברון.

4414: 150 תלמידים נוסעים מחברון לקרית ארבע ברכבים לא ממוגנים מתוך תפיסת עולם, אבל על הילדים האלה עוברים לילות קשים מאד וצריך לעבוד איתם בקבוצות, לתת להם יותר שעות יעוץ או להאריך לפעמים את שעות הלימודים בגלל שההסעה מתאחרת.

4414: הצענו, והמשרד עומד לאשר את זה, לתת לכל כיתה שלוש שעות בידי המנהל.

4414: ירצה - יעבוד בקבוצות, ירצה - יאריך את שעת הלימודים, ירצה - יתן ליעוץ.

4414: אנחנו נעשה את זה רק לחודש אחד ואחר כך נראה מה תהיה ההתפתחות.

4414: המפקחים נוסעים לכל המקומות האלה ברכבים מוגנים של תלמידים וגם ברכב מוגן לאבנים וברוך השם הם הגיעו בצורה טובה.

4414: אנחנו נחלק כיתות מאוכלסות למספר קטן יותר, המרכזיות הפדגוגיות בפסגות או בבית אל ייצאו לבתי הספר לתת השתלמות למורים באמצע היום.

4414: גן מיוחד שהיה נוסע ממכמש לבית אל, עצרנו אותו ושם נפתח את זה במקום.

4414: המורים היו הבעיה המרכזית עם החרדות שלהם.

4414: ברגע שנתנו להם אפשרות לא לנסוע כל יום או להישאר במקום אלטרנטיבי, ההתלהבות היתה יותר גדולה.

זבולון אורלב: יש יועץ או פסיכולוג שמייעץ למורים עצמם?

4414: כרגע חסר לנו רק פסיכולוג בבית אל.

4414: בכל המקומות יש פסיכולוג ואני רוצה לשבח את ראשי המועצות שיודעים איך לנהוג בשעת חירום ומאד מאד מתורגלים.

4414: אנחנו נקבל גם שעות להשתלמויות בשעות חירום במיוחד בבקעת הירדן, מעלה אפרים ומגילות, שם הם דורשים את זה.

זבולון אורלב: ישר כוח.

זבולון אורלב: גד אבוקסיס, בבקשה.

ד"ר גד אבוקסיס: כפי שאמר בנצי, אכן המערכת נערכת בצורה היקפית.

זבולון אורלב: אתה נוסע יום יום מקדומים למשרד לא ברכב ממוגן ירי?

ד"ר גד אבוקסיס: כן, אני נוסע יום יום.

זבולון אורלב: אתה נוסע דרך קלקיליה?

ד"ר גד אבוקסיס: כן.

ד"ר גד אבוקסיס: אני מאריך את הדרך בכחצי שעה.

ד"ר גד אבוקסיס: כפי שנאמר המערכת שלנו נערכת גם ברמת מטה, יש צוות מטה שיושב יום יום ומדווח על כל מה שנעשה בכל המחוזות.

זבולון אורלב: מי יושב בצוות הזה?

ד"ר גד אבוקסיס: יושבים שם צדקה, אמנון, ציון, שוש ובנוסף לכך יש בכל מחוז מטה שמקושר אלינו יום יום בפרוטוקולים שמועברים בנושאים שמדווחים יום יום לגבי מה שנעשה.

זבולון אורלב: אתה עומד בראש הצוות?

ד"ר גד אבוקסיס: כן.

ד"ר גד אבוקסיס: ברור שהפתרונות שאנחנו נותנים היום הם פתרונות, שלא ניתן להחזיק אותם לאורך זמן אם אכן המצב יימשך כפי שאתה אומר.

ד"ר גד אבוקסיס: זה ידרוש תקציבים הרבה יותר גדולים ולשם כך יש לנו פגישה שאמורה להתקיים ביום חמישי יחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ושם נעמיד לפניהם את הדרישות שלנו למשאבים.

ד"ר גד אבוקסיס: אחד הדברים שאנחנו נותנים כפתרון והוא קיבל את אישור צה"ל הוא מורות חיילות.

ד"ר גד אבוקסיס: אנחנו יכולים היום להציב מורות חיילות על מנת לסייע לצרכים יחודיים.

ד"ר גד אבוקסיס: אתמול שלחנו שלוש מורות חיילות לדרום הר חברון ויש כרגע בקשה ל14- מורות למועצה האיזורית שומרון.

ד"ר גד אבוקסיס: בנושא הזה אנחנו יכולים לסייע עוד יותר אם תהיינה בקשות לצרכים יחודיים, למשל העסקת הילדים בשעות אחרי הצהריים, הפעלת תכניות חברה ונוער ועוד.

ד"ר גד אבוקסיס: אנחנו מוכנים להעמיד גם מורות חיילות וגם קיבלנו אישור לגבי בנות שירות לאומי.

ד"ר גד אבוקסיס: אני יודע שברגע זה יש בקשה גם מאלון מורה לגבי בנות השירות הלאומי והכל יינתן לפי הצרכים של כל מקום.

ד"ר גד אבוקסיס: כמובן שהרשויות המקומיות יצטרכו להעמיד דיור עבור הבנות האלה.

ד"ר גד אבוקסיס: בנושא מילוי מקום - יש פתרון זמני והוא לתקצב מורים למילוי מקום לגבי אותם מורים שיש להם בעיה למרות כל פתרונות ההסעות שהודגשו קודם לכן.

ד"ר גד אבוקסיס: בנושא החינוך המיוחד - במקומות בהם לא נוכל להסיע את התלמידים בגלל הבעיה של ההסעה והרכב הממוגן - -

זבולון אורלב: מה יקרה אם זה יקח שנה שלמה?

זבולון אורלב: מה יהיה עם החינוך המיוחד?

זבולון אורלב: צריך להיערך לתקופה ארוכה.

ד"ר גד אבוקסיס: צדקה ואמנון ישבו מול כל ראשי המועצות ומיפו את כל הצרכים.

ד"ר גד אבוקסיס: במושגים תקציביים אנחנו מדברים על סכומים גדולים מאד.

זבולון אורלב: אני חוזר על שאלתי.

זבולון אורלב: בצדק קיבל המשרד החלטה שייעשו מאמצים עליונים לא להסיע את תלמיד החינוך המיוחד ולתת לו פתרון במקום.

זבולון אורלב: אני מוכרח להגיד שזאת החלטה מאד הגיונית, מקצועית וחינוכית.

זבולון אורלב: האם זה פתרון לשבוע, שבועיים או לחודש או שזה פתרון לשנה שלמה?

ד"ר גד אבוקסיס: צריך להכין ולהכשיר רכב ממוגן.

ד"ר גד אבוקסיס: זה לא דבר פשוט והוא אורך זמן.

ד"ר גד אבוקסיס: קיבלתי אישור מהצבא לכך שלא חייבים להחליף רכב ממוגן אחרי חמש שנים אלא אפשר להשתמש בו עוד מספר שנים נוספות וזאת על מנת שלא יצטרכו היום להחליף אוטובוסים.

זבולון אורלב: יכול להיות שהיערכות של חודש ימים היא טובה ולשנה היא לא טובה.

זבולון אורלב: המחשבה צריכה להיות כל הזמן מדורגת, מה נכון לטווח הקצר ומה נכון לטווח הארוך.

ד"ר גד אבוקסיס: כפי שהזכרתי, נעשה מיפוי על כל בית ספר בראשות אמנון לוי ואברהם צדקה.

ד"ר גד אבוקסיס: הם הכינו את החומר, הוא יוצג למנכ"לית ביום חמישי על מנת לנסות להשיג משאבים.

ד"ר גד אבוקסיס: מה עושים לגבי תלמידים שצריכים ליווי, לאו דווקא תלמידים מחינוך מיוחד אלא תלמידים רגילים שזקוקים לאדם מבוגר כאשר יש ירי או יש אבנים והילדים נכנסים לפאניקה.

ד"ר גד אבוקסיס: במושגים של משאבים צריך כמאה מבוגרים מלווים ומדובר בכמה מיליוני שקלים.

ד"ר גד אבוקסיס: גם הטלוויזיה הלימודית נכנסה לפעילות.

ד"ר גד אבוקסיס: איש הטלוויזיה הלימודית ישב אצלנו בוועדה, הצגנו את הצרכים שלנו וחשבנו שמן הראוי לפתוח את הערוץ מס' 1 ולהכניס שם תכניות כדי שגם ישובים שאין להם מערכת כבלים יוכלו לקלוט שידורים של ערוץ 23 או תכניות יחודיות שמפתחים על מנת להחזיק את הילדים ולתת אפשרות לבטא את עצמם.

ד"ר גד אבוקסיס: המגמה היא להפגיש נוער מישובים אלה עם נוער מישובים אחרים, על מנת שהילדים האלה יוכלו לדבר עם אחרים גם בתוך הישובים וגם מחוץ להם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אברהם סנפירי, יושב ראש אירגון ההורים הארצי, בבקשה.

אברהם סנפירי: ישר כוח לכל אנשי משרד החינוך, הצבא וכל אנשי החינוך, המנהלים המורים והתלמידים, בהיערכות הקשה שלהם לאור האירועים הקשים שגרמו לסערת רגשות קשות בכל החברה הישראלית.

אברהם סנפירי: בהחלט יש לברך על ההיערכות המיוחדת גם בשמירת החיים וגם בנסיון לחזור לשגרת החיים.

אברהם סנפירי: לדעתי יש למצוא פתרון לנושא החינוך המיוחד שהוא בהחלט בעייתי מאד והוא מעבר לבעיה הרגילה של המורים והתלמידים.

אברהם סנפירי: זהו נושא שצריך למצוא לו פתרון מיידי.

אברהם סנפירי: אני בטוח שהנוער, שרוצה להיות שותף גם למאמצי החברה וגם לתרום את חלקו בפתרון הבעיות שנוצרו, רוצה למצוא פתרון של סיוע לעניין ולהיות שותף גם בנושאים של חזרה לשגרה.

אברהם סנפירי: לדעתי צריך לחפש דרכים לחזור לשגרה רגילה בנושאי טיולים ובסיוע לכל מיני מסגרות אחרות כגון קטיף תפוזים, שנדמה לי שזהו הזמן לעשות אותם.

אמנון לוי: קיימנו סקר באמצעות הרשויות המקומיות, שמבחינתנו עשו עבודה מאד מהירה.

אמנון לוי: אני חייב לציין שזהו סקר שלא נבדק על ידינו מבחינת אמיתות אבל יש לנו תמונת מצב ראשונית שהמשמעות שלה היא מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: מיליוני שקלים לשנה?

זבולון אורלב: לחודש?

זבולון אורלב: ליום?

אמנון לוי: מדובר על הוצאה לאמצעי ביטחון, כעשרה מיליוני שקלים חד פעמי והכוונה היא לתוספת מיגון, אינטרקום, מכשירי קשר וכן הלאה.

אמנון לוי: יש הוצאה של כשלושה מיליון שקל לחודש על תיגבור האבטחה כולל ליווי האוטובוסים כפי שציין קודם גד ויש עוד הוצאה של כעשרה מיליון שקל על מיגון מבנים.

ד"ר גד אבוקסיס: 23 מיליון הם הוצאה חד פעמית ו3.2- מיליון הם הוצאה חודשית שצריכה להיות לאורך כל החודשים.

אמנון לוי: מתוך 23 המיליון, מעל עשרה מיליון הם למיגון המבנים ואני חייב לציין שזהו סקר ראשוני שלא נעשה לעומק.

אמנון לוי: יכול להיות שיש מבנה רך שכביכול צריך למגן אותו, אבל יכול להיות שהוא לא נמצא בחזית או לא פונה לאיזור מאיים.

אמנון לוי: מכיוון שהיינו בלוח זמנים מאד קצר כל הדברים האלה לא נעשו בצורה מעמיקה אבל על סמך התקציב שיאושר נקבע את סדר הקדימויות.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני מבקש מהאימהות לספר מה קורה.

רחל עירוני: אני לא גרה בשומרון והמועצה שלנו לא ערוכה מבחינת הסעות.

רחל עירוני: יש לי ילד בן 11 שעד היום לא נמצאה לו מסגרת מתאימה באיזור שלנו.

רחל עירוני: ביוזמה מבורכת של נאוה הוקמה כיתה באריאל ספציפית לבעיות הקיימות והילד מוסע לאריאל.

רחל עירוני: מתחילת השנה ראינו בילד שינוי שלא יתואר, היתה קפיצת מדרגה, הילד מאושר והוא שמח ללכת לבית הספר.

רחל עירוני: הוא התחיל להיפתח קצת לנושא הקריאה והכתיבה וזהו ילד שלא קורא ולא כותב ואז החלו האירועים.

רחל עירוני: הילד כבר חודש בבית, אין איך להסיע אותו, המועצה שלנו לא ערוכה מבחינת מיגון ואין רכב ממוגן.

רחל עירוני: בשבוע שעבר ניסו לעשות קשר עם חברת ההסעות הממוגנת של אריאל, אבל החברה דרשה סכום ענק שהמועצה לא יכלה לעמוד בו.

רחל עירוני: ניסו לפנות למשרד החינוך לראות אם אפשר לקבל השתתפות, צעקו: מה פתאום אתם מסיעים ילד מכפר יונה לאריאל?

רחל עירוני: אי אפשר לעמוד בזה, מי נתן הוראה כזאת?

רחל עירוני: בסופו של דבר הסכימה חברת ההסעות המקומית למגן רכב וזה לוקח זמן וכסף ובינתיים הילד בבית.

זבולון אורלב: אין לו אלטרנטיבה בנתניה או במקומות אחרים באיזור?

רחל עירוני: במשך חמש שנים ניסינו למצוא לו כל מיני מסגרות וכל שנה עברנו ועדת השמה כדי לראות היכן אפשר לשבץ אותו.

רחל עירוני: הוא ילד אינטיליגנט ולא מתאימה לו מסגרת של ילדים עם פיגור, הוא ילד מוכשר ולא נמצאה מסגרת באיזור.

דפנה לב: אני בטוחה שהילד הזה הוא בין ה15- שאנחנו מדברים עליהם.

רחל עירוני: אני מקווה כי אנחנו לא שייכים לשומרון.

דפנה לב: כל הילדים שלומדים בשומרון נכללים במיפוי.

יפעת פלד: שמי יפעת פלד, אני מברקן ואני סובלת מכל הבעיות שתוארו קודם.

יפעת פלד: יש לי ילד שלומד בכיתה א' וילד שלומד בגן המיוחד בקדומים.

יפעת פלד: כשהתחילו המאורעות להסלים סירבנו לשלוח את הילד הקטן ללא רכב ממוגן ירי, דבר שלא אושר עד היום.

זבולון אורלב: איך נוסעים מברקן לקדומים?

זבולון אורלב: דרך צומת קסם?

יפעת פלד: לא.

יפעת פלד: מדובר בילדים מאד מאד צעירים.

זבולון אורלב: לא יותר בטוח לנסוע דרך יקיר לקדומים?

בנצי ליברמן: לא, זה רק יותר קצר.

בנצי ליברמן: מבחינת בטיחות זה אותו הדבר.

ד"ר גד אבוקסיס: זה איום אחר.

יפעת פלד: בגן בברקן דואגים לסיוע של אדם מבוגר נוסף בגן אבל זה לא איש מקצוע.

יפעת פלד: הילד שוהה במסגרת, יש איזושהי סייעת שנמצאת בגן הילדים אבל זה לא נותן לילדים שום דבר.

זבולון אורלב: אתם מבינים שזה המצב אבל אתם מצפים שהסייעת לפחות תהיה קצת יותר מקצועית.

יפעת פלד: נכון, גם אם לא יום יום אחרת הילדים לא מקבלים כלום.

יפעת פלד: אם אנחנו מדברים על תקופה של חודש זה בסדר, אבל אם מדובר על תקופה ארוכה, הילדים האלה מפסידים שנים והם בגילאים קריטים.

יפעת פלד: מעבר לזה, הילד הגדול שלי נוסע לכיתה א'.

יפעת פלד: ההסעות מגיעות יום יום לברקן ב8:30- והילדים האלה לא מגיעים לבית הספר לפני 9:15 כל יום וגם אנחנו מפסידים שעות עבודה.

יפעת פלד: בחודש האחרון עבדתי רק שבועיים ובמקום להגיע ב7:30- לעבודה הגעתי ב9:30-.

יפעת פלד: זהו מצב שלא ייתכן לאורך שנה שלמה.

דפנה לב: מתי"ה, מרכז התמיכה לחינוך מיוחד, זהו המענה האפשרי כרגע.

דפנה לב: יש מרכז תמיכה איזורי שקיים בברקן בתוך משרדי המועצה, אנחנו צריכים עוד קצת למפות ואז אנשי המקצוע יגיעו למרכז התמיכה האיזורי.

זבולון אורלב: המטרה שלנו כאן בישיבה איננה לתת פתרון למשפחה, אלא לחדד את הרגישות של אנשי המשרד באופן ספציפי.

זבולון אורלב: התרומה שלנו היא שאנחנו דנים לא רק בשאלות תיאורטיות אלא יש לנו כאן שני ילדים עם בעיות לא פשוטות.

זבולון אורלב: גם אם ימצאו איש מקצוע, איך איש המקצוע יגיע לברקן?

זבולון אורלב: חשוב שגם ההורים יבינו את כל הצדדים של המטבע ובסופו של דבר אנחנו רוצים לעזור לילדים.

זבולון אורלב: בנות האולפנה רוצות גם לומר משהו?

עדי יקר: כן.

עדי יקר: אני גרה באורנית ולומדת באלקנה.

עדי יקר: המרחק בין אורנית לאלקנה הוא כעשר דקות נסיעה אבל מאז שהתחילו המהומות נהיה די סיפור לנסוע.

עדי יקר: כל נסיעה צריכה להיות מלווה בגיבוי של חיילים.

זבולון אורלב: מאורנית לאלקנה צריך לנסוע עם חיילים?

עדי יקר: כן, כך המועצה החליטה.

זבולון אורלב: במחסום אורנית זורקים בקבוקי תבעירה?

בנצי ליברמן: כן.

זבולון אורלב: אני לא מאמין.

זבולון אורלב: אגב, חלק מאורנית הוא בתוך הקו הירוק וחלק על הקו הירוק.

עדי יקר: במשך שבועיים הייתי צריכה להשתחרר כל יום שעתיים או שלוש לפני כל התלמידים כדי לנסוע בשיירה עם כל הילדים מבית הספר היסודי וילדי בית הספר היסודי היו צריכים לחכות שעה עד שאני אסיים את הלימודים.

עדי יקר: נסענו כל יום עם גיבוי של חיילים בתוך האוטובוס ומיותר לציין איך ילד בן שש מרגיש בסיטואציה כזאת.

עדי יקר: ילדים מפחדים ולמרות שאני לא רואה סיבה לפחד במקום מגוריי, ילד בן שש לא כל כך מבין מה קורה מסביבו.

עדי יקר: מעבר לזה, הרבה מהפעילות בבית הספר שלי השתבשה כי בית הספר שלנו מורכב גם מפעילות בלתי פורמלית בשעות אחר הצהריים ובערב.

זבולון אורלב: מה עם בני עקיבא?

עדי יקר: מעבר לעניין הלימודי, אני מפסידה לימודים והפסדנו טיול ובעשרת ימי תשובה אי אפשר אפילו לנסוע לכותל, זה פוגע גם במוראל.

עדי יקר: אני יודעת שהתושבים באורנית מאד מזועזעים עכשיו.

עדי יקר: היתה לנו שכנות למופת עם התושבים בכפר קאסם ועכשיו קשה להתמודד עם זה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רות נעמת: אני גרה בשערי תקווה.

זבולון אורלב: גם משערי תקווה לאלקנה צריך לנסוע בשיירות עם הצבא?

רות נעמת: לא, אבל זה קצת מפחיד לנסוע בכביש בגלל שהוא ריק.

רות נעמת: אתה יכול לנסוע בכביש לבד ותעבור קבוצה של ערבים מולך.

רות נעמת: אין שם שום גורם שיכול לעזור אם חס וחלילה יקרה משהו על הכביש.

רות נעמת: בנוגע לפגיעה בלימודי השטח שלנו - אני לומדת במגמת ארץ ישראל וכל הסיורים שלנו התבטלו.

רות נעמת: אני לומדת בכיתה י"ב ואני צריכה לעבור השנה בחינות בגרות.

זבולון אורלב: אני אייעץ, במסגרת הדיונים לטווח ארוך, גם לחשוב על בחינות הבגרות.

זבולון אורלב: שלא יקרה המצב של קרית שמונה או של קו העימות בפעם הקודמת.

רות נעמת: אנחנו צריכים להיבחן על זה בחינת בגרות והמגמה מורכבת מישיבה בכיתה ומלימוד וגם מהרבה סיורי שטח שכולם התבטלו ואין אפשרות להשלים אותם אחר כך.

רות נעמת: המגמה שלנו היא יחידה שהיא גיאוטופ.

רות נעמת: אני אישית עושה את הגיאוטופ על הר הבית.

רות נעמת: ברור לי שאין שום פתרון, אבל מכיוון שחצי מהגיאוטופ זה עבודת שטח, אני מבקשת הכרה שאין לי שום גישה לעניין ושהציון שלי לא ייפגע מזה.

רות נעמת: הציונים נפגעים מזה כתוצאה מכך שאנחנו לא יכולים להשלים את הלימוד שלנו במלואו ורובו עבודת שטח.

רות נעמת: בנוגע לבני-עקיבא - אין שום פעילות.

רות נעמת: המסעות התבטלו בחופש, ההורים לא מוכנים שנוציא את הילדים לטיולים ואין שום פעילות סניפית שהיא מעבר לסניף.

איילת חזי: מהרושם שקיבלתי עסקתם כאן יותר בבעיות ביטחוניות וזה מאד מאד חשוב, אבל באלקנה זה פחות נפוץ.

איילת חזי: אני גרה בבני ברק וכאשר אני צריכה להגיע הביתה זמן הנסיעה אורך כשעה וחצי עם סיבובים לאורנית ולשערי תקווה.

איילת חזי: כשאני מגיעה אני בקושי מרוכזת בלימודים ומעבר לזה יש גם בעיות כלכליות.

איילת חזי: ההורים שלי משלמים המון כסף לאולפנה ובנוסף לזה הם צריכים לשלם לי גם לעוד שני אוטובוסים - מפה לפתח תקווה ומפתח תקווה עד הבית.

איילת חזי: האוטובוסים באים פעם בכמה זמן ואני יכולה לספר על החברות שלי שהן מאד מתוסכלות מכל העניין הזה, עד כדי כך שהן לוקחות טרמפים, דבר שהוא מאד מאד מסוכן.

זבולון אורלב: אנשים שצריכים לשמוע את מה שאמרת - שמעו.

תמר דרעי: בעניין כביש חוצה שומרון החדש - עכשיו הבעיה פחות מורגשת כי לערבים יש סגר, אין שם מכוניות שלהם ויחסית הכביש ריק עכשיו.

תמר דרעי: ברגע שהערבים יוכלו לחזור לשם הסכנה תהיה מאד גדולה, במיוחד לילדי אורנית וגם לכל התושבים שפוחדים לנסוע בלילה, בחושך.

תמר דרעי: יש שם זריקות אבנים, יש בקבוקי תבעירה ולא נעים לנסוע לבד בכביש עם מיליון ערבים, שאי אפשר לסמוך עליהם שהם לא יעשו כלום.

תמר דרעי: אם המחסום יישאר שם והתלמידים יצטרכו לנסוע לשם כל יום, הבעיה רק תגדל.

איילה גורן: אני גרה בשערי תקווה ואני מחנכת של חלק מהבנות שנמצאות כאן.

איילה גורן: אני חייבת לומר שבבית הספר שלנו המורות הגיעו בהרכב מלא ואני מדברת על ישובים כמו יצהר ופדואל.

איילה גורן: הם הגיעו במסירות נפש ואף אחד לא היה חסר.

איילה גורן: הבעיה, כפי שציינו הבנות, היא הפעילות אחר הצהריים, שאנחנו נאלצים לוותר עליה.

איילה גורן: נושא נוסף שלא הוזכר כאן הוא המשלחת שיצאה לפולין.

איילה גורן: חזרנו שלושה ימים לפני ראש השנה והבנות נפלו ישר למאורעות.

איילה גורן: אני חייבת לציין שהבנות מאד חזקות ומאד רגילות לכל הדברים, אבל התגובות שלהן לכל מה שקורה היו מאד קשות.

איילה גורן: בשלב מסוים הבנות פנו אליי בחופש ואמרו שהן צריכות לדבר וביקשו מפגש.

איילה גורן: אני לא יודעת אם אתם מודעים לכך אבל השילוב של פולין עם המהומות היה די קטלני וקשה לבנות.

זבולון אורלב: המורים מקבלים תמיכה מקצועית להתמודדות עם המצב החדש?

איילה גורן: אתמול היתה למחנכות שיחה עם ראש האולפנה.

איילה גורן: זאת לא תמיכה מקצועית של פסיכולוג אבל היועצת קצת מדברת עם הבנות וביום שישי האחרון היה דיון בפורום גדול יותר.

איילה גורן: עם הבנות שיצאו לפולין קיימנו פגישה נוספת.

סא"ל שלמה ועקנין: צריך להבין שכיום יש 110 אוטובוסים ממוגני ירי להסעת תלמידים לטובת יהודה ושומרון, אחד לבקעה ומספר מצומצם לעזה.

סא"ל שלמה ועקנין: בימים אלה, מאז החזרה ללימודים, אני יכול לומר שהמרנו כל דבר לאוטובוס.

סא"ל שלמה ועקנין: מימשנו כבר עשרות אוטובוסים ממוגני ירי, חמישה למועצה האיזורית שומרון שקראה נכון את המפה וביקשה למגן חמישה אוטובוסים.

סא"ל שלמה ועקנין: שלושה אוטובוסים העברנו ל'אור תורה' אפרת ושניים לגוש עציון.

סא"ל שלמה ועקנין: תרגום ההבנות שיוצאו לשטח יגרמו לכך שיצטרכו פי כמה אוטובוסים ממוגני ירי להסעת תלמידים.

סא"ל שלמה ועקנין: די אם ייצא נייר שאומר שמספר התלמידים הוא על פי מספר המושבים ולא מעבר לכך, ואני מזכיר את מה שנעשה כבר מזמן בעזה, שלא נוסעים יותר מארבעים תלמידים.

אהרון צור: לא נכון, לא עומדים בזה.

אהרון צור: היתה הנחיית אלוף ולא עמדנו בזה.

סא"ל שלמה ועקנין: אני יודע מה היתה הנחיית האלוף, אני יודע שניסו לממש את זה באיו"ש ולאור האירועים דאז נאמר: לא יהיה?

סא"ל שלמה ועקנין: לא צריך.

סא"ל שלמה ועקנין: נכון להיום ההנחיה אומרת שכמספר המושבים באוטובוס ולא מעבר לכך.

סא"ל שלמה ועקנין: על פי חוזר מנכ"ל שלושה ילדים עד גיל 14 על מושב כך שבמקום שבעים ילדים נוסעים כחמישים ילדים.

סא"ל שלמה ועקנין: בנוגע לצירים שהוגדרו כמאויימים - אותם צירים שמחייבים מיגון, הגדרנו אותם ומיפינו אותם.

סא"ל שלמה ועקנין: גם כשיהיו פחות מעשרה תלמידים בהסעה נחייב בהסעה ממוגנת ויש לזה השלכות כספיות כבדות, כפי שאני מבין.

סא"ל שלמה ועקנין: אני חייב לציין שנעשה תמחור לדברים.

זבולון אורלב: אתם, כמובן, נותנים זמן להיערך למצב.

סא"ל שלמה ועקנין: כמובן, כמובן.

סא"ל שלמה ועקנין: הסעיף השלישי הוא שכל אוטובוס ממוגן ירי שעומד, אם ניתן לנצל אותו לציר שלכאורה לא הוגדר כמחוייב מוגן ירי, שלא יעמוד אלא יסיע ילדים.

סא"ל שלמה ועקנין: אם הדבר היה תלוי בצבא, אני מעריך שהצבא היה אומר שכל מה שנע ביהודה ושומרון צריך להיות ממוגן ירי.

זבולון אורלב: עוקף יריחו מחייב היום ממוגן ירי?

סא"ל שלמה ועקנין: בקטע של אעוג'ה נוסעים ממוגן ירי.

סא"ל שלמה ועקנין: בקטע הכביש הזה מעבירים תלמידים לאוטובוסים לא ממוגנים.

זבולון אורלב: מה שאתה אומר הוא זה: בא אוטובוס, נוסע עד אעוג'ה, התלמידים יורדים, נותנים להם ממוגן ירי, משם הם עוברים לאוטובוס אחר וכו'.

סא"ל שלמה ועקנין: האמת היא שצריך להתמודד גם עם הנושא הזה כי צריך להבין שהבעיה היא בשיטת ההפעלה של האוטובוסים.

סא"ל שלמה ועקנין: בניגוד ליהודה ושומרון, בבקעה הדבר שונה.

זבולון אורלב: יש שם מאה משפחות.

סא"ל שלמה ועקנין: אני רוצה להמשיך.

סא"ל שלמה ועקנין: בתחבורה הציבורית יש כיום שבעים אוטובוסים ממוגני ירי והדבר לא מספק.

סא"ל שלמה ועקנין: לגבי הטרנזיטים אני חייב לומר שיש פתרון טכני, הוא קיים.

סא"ל שלמה ועקנין: רכשנו עכשיו שני מרצדסים ומ24- מקומות יורדים ל11- בעקבות המיגון וניתן יהיה להסיע תלמידים.

סא"ל שלמה ועקנין: רכשנו אותם עבור הישוב היהודי בחברון אבל מתוך מגמה לשים אותם בצירים אחרים כי שם, כנראה, ימשיכו להתנגד.

סא"ל שלמה ועקנין: הפתרון הטכני קיים, הוא מחייב נהג אוטובוס ושיטת הפעלת הטרנזיטים כיום היא שיטה של חאפרים.

סא"ל שלמה ועקנין: בעצם כל אחד בבוקר עושה הסעת תלמידים, בצהריים מביא מזון למכולת וזה בעצם אותו הרכב.

סא"ל שלמה ועקנין: אני צופה קושי אדיר בהפעלת טרנזיטים ממוגני ירי לכשיהיו, אבל זה נושא שצריך יהיה להתמודד איתו.

סא"ל שלמה ועקנין: אני חייב להעלות פה את הסוגיה של אותו ילד שצריך לנסוע אבל לכאורה לא זכאי על פי נהלי משרד החינוך.

סא"ל שלמה ועקנין: כאלה לא חסרים באיו"ש, גם כאלה שמגיעים ללמוד באיו"ש ובכוונה אני מביא את הדוגמה של 'אור תורה' שמסיע בשל שיקולים של ההורים.

סא"ל שלמה ועקנין: מגיעים מירושלים או מכל מיני מקומות לאפרת ועכשיו הם מיגנו את האוטובוסים.

זבולון אורלב: מירושלים לאפרת נוסעים ממוגן ירי?

סא"ל שלמה ועקנין: מי שלא הבין את זה טרם האירועים מיגן את האוטובוסים שלו בשבוע האחרון.

סא"ל שלמה ועקנין: מי שסרב עד היום בשל בעיות של עלויות, אור תורה באפרת, והיום הרב ריסקין הבין שאין ברירה.

סא"ל שלמה ועקנין: לכן, כשאומרים פה שהעלות היא של 23 מיליון שקל חד פעמי, אני מבקש להזכיר שזה לא כולל את האוטובוסים.

שוש ימין: לא רק אוטובוסים אלא הסעות בכלל.

אהרון צור: אגב, אני מבקש לשים לב שאוטובוסים ממוגני ירי לא מוגנים מלמטה או מלמעלה.

אהרון צור: מי שחושב שזה נותן פתרון למינהרות עושה טעות ומוביל בטעות את כל המערכת.

סא"ל שלמה ועקנין: הפתרון בדרך.

שוש ימין: כדי שלא נצא באווירה אופטימית מדי, יש בעיות בנושא ההסעות שהן בעיות לוגיסטיות, שקשורות בהנחיות מחמירות של המערכת הצה"לית ביטחונית או של גורמי הביטחון במשרד החינוך והתרבות.

שוש ימין: יש מערך של דרישות שבאות מהרשויות המקומיות ועכשיו אנחנו בודקים אותו.

זבולון אורלב: מה הוא לוח הזמנים לתשובות?

זבולון אורלב: הייתי שבע רצון לשמוע את ראשי הרשויות מדברים באופן כל כך טוב על המשרד, אבל בינתיים אין תשובות.

זבולון אורלב: מה הוא לוח הזמנים לפתרון הבעיות?

שוש ימין: את הפתרונות שיכולנו לתת באופן מיידי מבלי שיש פה העמסה תקציבית - נתנו.

שוש ימין: יש בעיות אחרות שהן לוגיסטיות ולא בטוח שאפשר יהיה למצוא להן פתרון וחלק הן בעיות תקציביות, שאם לא יעמדו לזכותנו המשאבים, לא נוכל לתת פתרונות.

שוש ימין: הפחתת מספר ילדים באוטובוס - זה יכול להוסיף עוד שליש של מסלולי הסעה או לשבש את מערך הלימודים בכלל.

שוש ימין: אנחנו צריכים שלושים מיליון שקל רק להסעות ממוגנות ירי נכון לעכשיו.

שוש ימין: סוגיה שניה היא החובה להסיע גם פחות מעשרה נוסעים ברכב ממוגן ירי - זאת העמסה נוספת.

שוש ימין: יש אפשרות לתת לה פתרון בכך שאנחנו מרחיבים את שעות הפתיחה, החל מ7:00- בבוקר ועד 9:30, לעשות את זה ביותר סבבים במצב הקיים.

זבולון אורלב: אז יש לך בעיה עם המחיר.

שוש ימין: אין לנו אפשרות מיידית להגדיל את צי האוטובוסים הממוגנים כי יש פה בעיה של תקציב פיקוד העורף לחלק של המיגון ויש תקציבים של חברות לפיתוח לרכישת האוטובוסים.

שוש ימין: בכל מקרה זה ודאי לא מענה מיידי.

שוש ימין: סוגיה נוספת ששלמה נגע בה - יש לנו מערך הסעות של הסעות שלא מאושרות על ידי משרד החינוך, כלומר הן מתבצעות על דעת ההורים או על דעת הרשות המקומית.

שוש ימין: עד היום הם נסעו בהסעות רגילות והיום נדרש רכב ממוגן.

שוש ימין: הגופים האלה אינם מסוגלים לתת מענה לוגיסטי או מענה תקציבי.

שוש ימין: אולי הרב ריסקין יכול לתת פתרון כי יש לו משאבים, אבל יש עשרות אחרות שאין להם כתובת למי לפנות.

שוש ימין: כל החינוך המוכר שאינו רשמי שנסע עד היום ללא מיגון, הצענו לו פתרון שילובי בתוך מערך ההסעות הקיים.

שוש ימין: זאת פעולה שכרגע הנחינו את המחוזות על פי הוועדה בראשותו של גד והדיון עם שלומית.

שוש ימין: שתי סוגיות נוספות שחשוב שהוועדה תרשום לעצמה - ליווי מבוגרים בהסעות ממוגנות ירי.

שוש ימין: אני בהחלט מבינה את הדרישה במקרה של פיגוע, כאשר יש אנדרלמוסיה שלמה, הנהג לא יכול להשתלט וצריך שיהיה שם מישהו נוסף.

שוש ימין: להערכתנו מדובר בכמאה מלווים מבוגרים, כפי שגד ציין, ואין לנו כרגע הערכות כספיות.

שוש ימין: יש לנו דרישה גם של הורים וגם של הרשויות למלווים בחינוך המיוחד, שלא חל עליהם החוק של הסעה בטיחותית, ילדים עם ליקויי למידה וכו'.

שוש ימין: גם ילדים שיש להם מלווים רוצים את הליווי ליום שלם, לא רק להסעת בוקר וצהריים אלא שהמלווה יהיה צמוד לכל מקרה שיידרש.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני חושב שתמונת המצב ברורה ואפשר לסכם את הדיון כך: ועדת החינוך והתרבות רשמה לפניה את ההיערכות של משרד החינוך למתן פתרונות למערכת החינוך ביהודה, שומרון ועזה על רקע המצב הביטחוני המיוחד.

זבולון אורלב: הוועדה צריכה לחזק את ידי המורים, ההורים והתלמידים יחד עם המועצות האיזוריות ומשרד החינוך על המאמצים ועל העמידה ועל קיום מערכת החינוך חרף התנאים הקשים.

זבולון אורלב: אנחנו חייבים לקבל כהחלטה שמשרד החינוך מוכרח בפרק זמן סביר של שבועיים-שלושה להגיע להגדרות יותר מדויקות של המשאבים, לתת תשובות מה ניתן, מה אפשר ומה אי אפשר ולקבוע לוח זמנים.

זבולון אורלב: אי אפשר לחיות כל הזמן רק מאווירה טובה שקיימת כרגע.

זבולון אורלב: נכון שניתנו פתרונות מיידיים אבל צריך לדעת מה הוא לוח הזמנים.

זבולון אורלב: משרד החינוך צריך לתכנן פתרונות ארוכי טווח למקרה, חס וחלילה, שהמצב הביטחוני יתארך.

זבולון אורלב: לגבי החינוך המיוחד - ועדת החינוך והתרבות רושמת בפניה את ההיערכות ומבקשת שבתכניות המשרד לטווח היותר ארוך תינתן תשומת לב מיוחדת לפתרונות לגבי החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: אין ספק שההיערכות תחייב משאבים נוספים, גם לאור מה שאמר נציג פיקוד המרכז, מה שאמרו מנהלי המחוזות וראשי המועצות האיזוריות.

זבולון אורלב: בוודאי הוועדה תעמוד לימין משרד החינוך והתרבות כדי שיינתנו הפתרונות התקציביים הראויים למערכת החינוך ביהודה ושומרון, שבאמת עומדת במצב לחימה ישיר.

זבולון אורלב: אתה מסתכל על שני החברים שיושבים כאן ואני חושב מה עובר עליהם ועל התושבים שלהם יום יום.

זבולון אורלב: אתה שומע את כל זה ברדיו ורואה בטלוויזיה או רואה את אהר'לה צור אומר:

זבולון אורלב: אוטובוס במורג שסיים לעשות סבב תלמידים והוריד שתי תלמידות חטף מטען וירי.

זבולון אורלב: אני רואה את בנצי וחושב על כל התלמידים שעושים את כל הסבבים הארוכים שלהם בישובים מבודדים.

זבולון אורלב: אני באמת חושב וללא ספק זה על דעת כולם, שצריך לחזק את התושבים, את התלמידים, את ההורים וגם את המורים שעושים שם מלאכת קודש.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות תמשיך לעקוב אחר ביצוע תכניות בשטחים ואנחנו מבקשים שתוך שלושה שבועות יוגש לנו עדכון לגבי ההחלטות בסוגיית המשאבים ובסוגיית לוח הזמנים.

זבולון אורלב: אני בטוח שתעדכנו ישירות את המועצות האיזוריות ואם לא, אנחנו נעדכן אותם כמובן.

זבולון אורלב: אני מודה מאד לכולם, הישיבה נעולה.