ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 174, 2000-10-11 08:40

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות בעניין קיצוץ תקציבים לחינוך פנימייתי של עולים מאתיופיה.

זבולון אורלב: אנחנו פותחים את הישיבה באיחור, כי המתנו לנציג האוצר.

זבולון אורלב: קיבלנו הודעה, לפי בקשתנו, שמרכז תחום חינוך מאגף התקציבים אורי אליאל ישתתף בישיבה, והופיע במקומו רוני ארד, שהוא רפרנט עלייה וביטוח לאומי.

זבולון אורלב: זימנו את הישיבה על-פי פנייתו של אברהם נגוסה, מנכ"ל עמותת מכנף לציון, שהביא לידיעתנו ש-100 נערים ונערות מבני העלייה החדשה מאתיופיה ביקשו, באמצעות הוריהם, להתקבל למוסדות פנימייתיים חד-מיניים, ועל-פי המידע שיש בידיו, הילדים האלה לא נקלטים.

זבולון אורלב: גם בבירור שלי עם אנשי משרד החינוך ומינהל חינוך התיישבותי התברר שיש בעיה.

זבולון אורלב: יתר על כן, פניתי למנכ"לית וביקשתי התערבות דחופה - אני מוכרח לומר שהפעם נעניתי מהר.

זבולון אורלב: פנינו ב-13 בספטמבר וקיבלנו תשובה ב-26 בספטמבר - עונה לי המנכ"לית, שבאמת "מדובר ב-100 תלמידים בני הפלשמורה, שההפניה לקליטתם בפנימיות הגיעה לקראת סוף אוגוסט 2000, כשמכסת הקליטה במקומות החינוך המבוקשים על-ידם היתה, לצערנו, מלאה.

זבולון אורלב: על-פי התחזיות, הצפי הוא, שיגיעו בשנת הלימודים התשס"א כ-10,000 בני העדה האתיופית, מתוכם כ-50% ילדים בגילאי 0 עד 18, שכ-300 מהם ייקלטו בפנימיות.

זבולון אורלב: אם תוקצה למשרד תוספת תקציב מתאימה, כפי שהיה בעבר, נוכל לקלוט ילדים אלה בפנימיות.

זבולון אורלב: הנכונות לכך קיימת".

זבולון אורלב: אני מבין שמשרד החינוך והתרבות אומר, שהתשתית קיימת, הפנימיות קיימות, המיטות קיימות, לא צריך שום תוספת של בניינים.

זבולון אורלב: קודם כול ניתן לאברהם נגוסה להציג את העניין, לאחר מכן ידברו אנשי המשרד.

30095: הנושא של סידור ילדים, בנים ובנות, לפנימיות הוא מאוד חיובי לקליטת העולים.

30095: יש כמה הסברים לעניין.

30095: הסבר אחד הוא בתנאי המגורים.

30095: הם גרים בצפיפות במרכז הקליטה, וזה לא מאפשר נוחות לילדים ללמוד בגילאים של שלבי ההתבגרות.

30095: ההסבר השני הוא שההורים, לאחר מרכז הקליטה, יעברו לדיורי קבע.

30095: אם הילדים יסודרו מעכשיו בפנימיות, יש להם סיכוי לסיים את לימודיהם בבית ספר אחד, ולא ינדדו ממקום למקום או מבית-ספר לבית-ספר.

30095: ההסבר השלישי הוא רצון הילדים ורצון ההורים שהילדים ילמדו במוסדות שבהם הם יכולים לקבל תגבור בחינוך.

30095: במרכז הקליטה, כפי שאנחנו רואים, לאחר בית הספר, אין כל כך מסגרת שנותנת שיעורי עזר, תגבור וכן הלאה, ובפנימיות יש.

30095: ההסבר הרביעי הוא, שראינו כבר תוצאות, ותוצאות טובות.

30095: אני מדבר על בנים ובנות שהלכו לישיבות ולאולפנות.

30095: לפני שנתיים עמדנו על זכות התלמידים והתלמידות שרוצים ללכת לישיבות תיכוניות ולאולפנות.

30095: הלכו לשם 420 נערים ונערות, ואנחנו רואים הצלחה, ולא ראינו נשירה מבית הספר.

30095: לכן, הפנימיות מאוד חשובות, והממסד - משרד החינוך, עליית הנוער, הסוכנות - צריך למלא את רצון ההורים לשלוח את הילדים לפנימיות.

30095: הבעיה התחילה מהסוכנות היהודית, אבל כולם אחראים למחדל הזה: הסוכנות היהודית, מחלקת העלייה והקליטה, עליית הנוער, משרד החינוך ומשרד האוצר.

30095: אלה המשרדים שהייתי אומר, שמשחקים במשחקי כבוד על גבם של הילדים.

30095: אני מחזיק בידי מכתב של מר אלי אלקלעי שנכתב ב-4 ביוני 2000.

זבולון אורלב: מי זה אלי אלקלעי?

יחיאל שילה: הוא מחטיבת הקליטה בסוכנות היהודית.

30095: המכתב שלו נשלח למנהלי מרכז הקליטה, בבקשה לא לשלוח את הילדים לפנימיות.

30095: יותר מאוחר יצא מכתב של שלמה מולה, הממונה על קליטת עולי אתיופיה בסוכנות היהודית, שיושב פה, שפנה למר יחיאל שילה לסדר את הילדים האלה.

30095: כשהגיע המכתב למר שילה התחיל כל העניין.

30095: אני מסכים שיכול להיות שהעניין הזה עלה באיחור, אבל אם כבר אמרתם שפנימייה זה לא טוב, אז למה אתם פונים אלינו?

30095: מר שילה מכיר את עמדתי בעניין הפנימייה.

30095: אם אנחנו רוצים לסדר את הבנים והבנות של העולים, פנימייה ברמה טובה זה דבר חיוני.

30095: לא כל מיני פנימיות, אלא פנימיות ברמה טובה.

30095: הפנימיות שאנחנו מדברים עליהן יושבות באולפנות.

30095: אלה פנימיות איכותיות וכבר ראינו תוצאות, וכדאי לנו לשלוח את הבנים לשם.

30095: לכן, לא ייתכן שאולפנת עופרה רצו לקלוט 25 בנות אצלם, היו מוכנים לקבל, ומר יחיאל שילה אומר: אני לא מוכן, כי אין לי תקציב לזה.

30095: לא ההורים צריכים ללכת למשרד האוצר ולבקש תקציב.

30095: פה יש מערכת: קודם כול, הסוכנות היהודית, שהיא אחראית לקליטתם; אחר כך עליית הנוער, משרד החינוך ומשרד האוצר - על כל אלה יש אחריות לאומית לקלוט את העולים האלה.

30095: יש כמה פרוייקטים בעליית הנוער בסוכנות היהודית, פרוייקטים כמו נעל"ה.

30095: לזה יש תקציב, ולעולי אתיופיה, ל-100 בנים ובנות אין תקציב.

30095: אנחנו מבקשים לעשות הכול ולסדר את הבנים והבנות בפנימיות.

30095: עכשיו, באופן זמני, הם הולכים למקומות היכן שהם גרים, אבל לילדים האלה נאמר שזה באופן זמני.

30095: הם רצו לשבת בבית, ואנחנו אמרנו להם שזה זמני.

30095: לא רצינו, כאשר יש מלחמות כבוד בין כל המשרדים, שהילדים ייפגעו.

זבולון אורלב: למה אתה חושב שיש פה מלחמת כבוד?

זבולון אורלב: הרושם שלי הוא שאין תקציב.

זבולון אורלב: אם יש כאן מלחמת כבוד, ואין כאן בעיה של תקציב, לדעתי, הבעיה הרבה יותר קלה לפתרון.

30095: אני אסביר למה מלחמת כבוד.

30095: יש מיטות, יש כיתות להכניס את הילדים האלה, ואחר כך אפשר לדרוש את התקציב.

זבולון אורלב: זה לא עובד כך.

זבולון אורלב: אולפנא לא תקבל תקציב לפני שהיא מקבלת הודעה ממישהו שישלמו את אחזקת הילדים.

זבולון אורלב: אחזקת ילד בפנימייה לפי ועדת לאור כמה זה?

שולמית מור: 20 אלף ש"ח לשנה.

זבולון אורלב: יחיאל שילה לא יגיד לפנימייה, קודם כול תקבלו, ואחרי זה, אם ירצה השם, נראה.

זבולון אורלב: אם הוא אומר להם "תקבלו", הוא צריך אחרי זה להיות אחראי לתשלום.

זבולון אורלב: הרושם שלי שיש פה בעיה אמיתית, כלומר, שהבעיה היא לא בעיה של כבוד.

זבולון אורלב: בעיה של כבוד בטרמינולוגיה פירושו של דבר שזה הגורם: תפתור את בעיית הכבוד, והכול ייפתר.

זבולון אורלב: הבעיה האמיתית פה היא לא הכבוד, הבעיה היא כסף.

30095: בהתחלה היתה מלחמת כבוד.

30095: הטעות המרכזית היא, שיצא המכתב של אלי אלקלעי, וזה בוודאי הרגיז את עליית הנוער.

30095: לא התייחסו ברצינות בהתחלה, ואחר כך, כשהתייחסו, זה היה כבר מאוחר.

מנחם ולדמן: המכתב של שלמה מולה יצא אחרי שחודשים פנו הורים וביקשו בעצמם, בחתימת ידם, בעברית ובאמהרית לבקש פנימייה, ולא נענו.

זבולון אורלב: שלמה מולה בעצמו אומר שהוא פונה מאוחר.

זבולון אורלב: אבל מדינת ישראל 50 שנה קלטה, הן מוקדם והן מאוחר, מתי שילד היה מגיע לארץ הוא היה נקלט, לא היו אומרים לו: הגעת אחרי שהתקציב נגמר, אז נמתין.

זבולון אורלב: מעולם לא היה דבר כזה.

9315: קודם כול, אני מברך על הדיון, אני חושב שזה דיון חושב, לאו דווקא רק לגבי אותם הילדים שהיום אנחנו מתקשים למלא את בקשותיהם, אלא, מכאן נצא לאלה שיגיעו אלינו, מגיעים אלינו, כבר הגיעו אלינו.

9315: מאחר שהמכתב של אלי אלקלעי הוזכר כאן, אני רוצה לומר שאנחנו, כמדיניות, לא בעד שליחת הילדים בסיטונאות לפנימייה.

9315: זאת לא המדיניות שלנו.

9315: התפקיד שלנו בסוכנות להסביר מהו החינוך הטוב לילדים, מה הם מקבלים בקהילה, מה הם מקבלים בפנימייה, איזה סוגי פנימיות יש.

9315: המדיניות שלנו היא, ככל האפשר, שהילדים ילכו לפנימיות איכותיות ביותר, על-פי רצון ההורים, אם זו פנימייה חד-מינית או דו-מינית, כרגע זה לא משנה.

9315: התפקיד שלנו להסביר להורים מה טוב.

9315: לא נשכח, לא הייתי שותף להתקפות שהיו על עליית הנוער בעבר, שעליית הנוער לא קלטה את עולי אתיופיה וכן הלאה.

9315: רובנו לפחות יוצאי עליית הנוער, אני לא חושב שיצאנו כל כך גרועים, אבל יש גם מצבים לא כל כך טובים, שילדים יצאו לא טוב, ואני מאמין שעליית הנוער השתפרה ולמדה, זה לא תפקידי להגן על עליית הנוער.

9315: הדבר השני.

9315: בקשר למכתב של אלי אלקלעי, יכול להיות שלחלקו אני מסכים, לחלקו אני לא מסכים.

9315: המכתב של אלי אלקלעי התייחס להליך הכנסת הילדים, שהוריהם מבקשים לשלוח אותם, לתהליכים שצריכים להתבצע.

9315: אף אחד לא התכוון לקחת את תפקיד עליית הנוער, לקיים בחינות במקום עליית הנוער, לשבץ ילד מסוים לעופרה, ילד אחר למירון וילד אחר לישיבה בבאר-שבע או בכפר-הרא"ה או בכפר מימון.

9315: אף אחד לא התכוון לזה, זה לא התפקיד שלנו.

9315: עם זאת, ידענו את הצפי, שאמור להיות, בהתחלה המספר היה 60, אבל בינתיים העולים ממשיכים להגיע, העלייה לא נעצרה.

9315: בסוכנות היהודית אנחנו לא מכופפים את משרד החינוך או את משרד האוצר, אבל בכל זאת ביקשתי שנקלוט את 60 הילדים במסגרות הפנימייתיות, כאשר מנהל פנימיית עופרה מבקש באמת לקלוט את הילדים, ואני יודע ממקור ראשון שהפנימייה הזאת איכותית מאוד וטובה מאוד.

9315: ביקשתי והתחננתי שקודם כול נקלוט את הילדים ובמקביל נדרוש שיהיה תקציב.

9315: אברהם נגוסה צודק, ההורים עמדו על פתחי מרכזי קליטה וביקשו מאתנו שלא נשלח את הילדים לבית הספר, אלא לפנימייה.

9315: זו לא דרכנו.

9315: אנחנו עמלנו קשה ושכנענו את ההורים בינתיים שהילדים ייקלטו בבתי הספר.

9315: נכון, שכנענו את המשפחות ואמרנו להן, שזו קליטה זמנית בלבד.

9315: הגיע הזמן לשים את הדברים על השולחן.

9315: אני חוזר ואומר, אני לא חושב שצריך לשלוח את הילדים לפנימייה כלשהי בסיטונאות.

9315: עם זאת, כל משפחה שמבקשת שהבן שלה ילך לפנימייה, צריך להשתדל שילך לפנימייה איכותית מאוד.

זבולון אורלב: כנגד מי אתה אומר לא לשלוח את הילדים בסיטונאות לפנימייה?

זבולון אורלב: אתה אומר אמירה כזאת שיש לי הרגשה שיש מישהו שאומר הפוך.

9315: אני לא רוצה להגיע למצב שבו כל ילד שמגיע לגיל 12 או 13 יבוא ויגיד: אני רוצה ללכת לפנימייה.

9315: אנחנו צריכים להסביר להורים מה טוב.

זבולון אורלב: מי זה "אנחנו"?

9315: כל המערכות.

זבולון אורלב: אלי אלקלעי כותב פה "בדיונים שקיימנו בשנה האחרונה", מי קיים?

זבולון אורלב: משרד החינוך גם היה שותף לדיונים?

9315: כרגע אני לא רוצה לבוא ולומר היכן התקיימו הדיונים.

9315: זה לא צודק שכל ילד שיגיע לגיל 12, שנשלח אותו לפנימייה.

זבולון אורלב: אתה מכיר אדם אחד במדינת ישראל שאומר שכל עולה אתיופי שמגיע, באופן אוטומטי, בגיל 12, שולחים אותו לפנימייה?

זבולון אורלב: אתה מודע לנזק של המכתב?

זבולון אורלב: הרי המכתב גרם את כל הנזק.

9315: אני לא חושב שהמכתב גרם את הנזק.

9315: בכל מקרה, אנחנו מכבדים את רצון ההורים.

9315: ברגע שההורה בא ואומר: אני רוצה לשלוח את הילד שלי לפנימייה, התפקיד שלנו לייעץ לו לאיזו פנימייה ללכת.

זבולון אורלב: דרך אגב, מה שאתה כותב כאן, אפילו לא כתוב במכתב שלו.

זבולון אורלב: במכתב שלו, כשהוא אומר מתי בכל זאת אפשר לשלוח לפנימייה, הוא מזכיר את כולם, הוא רק לא מזכיר את רצון ההורים.

זבולון אורלב: מה שאתה אומר לא כתוב פה.

9315: אני אומר מה שאני יודע, וזה מה שצריך להיעשות.

זבולון אורלב: במכתב שלך אתה כותב "הפנייה הינה של ההורים", והוא בכלל לא מזכיר את ההורים במכתב שלו.

9315: אני אחזור ואומר: הפנייה גם ליחיאל שילה, גם למשרד החינוך, גם למשרד האוצר.

9315: צריך לפתור את הבעיה הזאת.

9315: הילדים שרוצים ללכת לפנימייה, צריכים ללכת לפנימייה.

9315: אנחנו צריכים להשתדל לשלוח אותם לפנימיות איכותיות ככל האפשר.

9315: אני חושב שהילדים שמגיעים, אם הם לא למדו בחינוך פורמלי, ולא הגיעו לשמונה שנות לימוד, תשע שנות לימוד או עשר שנות לימוד, זו היכולת שלהם להגיע לבגרות מלאה.

9315: אני לא מחנך, אבל אני יודע שהתשתית קיימת, וצריך למצות את התהליך הזה.

9315: יש בעיה אובייקטיבית שצריך לפתור.

9315: יש ילדים שמגיעים בגיל 16 או 17, במיוחד אלה שמגיעים לגיל 17, עליית הנוער מאוד לא ששה לקבל אותם, אפילו אם ההורים רוצים.

9315: גם לבעיה הזאת צריך להתייחס, ולא להתייחס רק לגילאים צעירים יותר.

9315: מנכ"ל פנימיית עופרה, שבאמת רצה לעשות, אמר: חבר'ה, אל תתנו לי את הילדים בגיל 16, 17, מאוד קשה לי להגיע אתם להישגים.

9315: הוא ביקש שנעביר אליו ילדים בגילאים 13 ו-14.

זבולון אורלב: שלמה מולה, את הדיון הזה צריך לקיים במקום אחר, במועד אחר.

זבולון אורלב: נחזור לעניין, ולא נסטה מהבעיה המרכזית כרגע, שאני מבין שיש 100 ילדים שאמורים להיקלט בפנימיות, ועדיין לא נקלטו.

9315: אני מבקש לא לדבר רק על 100 ילדים, רבותי, ממשיכים להגיע, וצריך התייחסות לכך.

דודיק טוקר: אני מאוד מתפלא שיש מישהו שמעורר משהו נגד פנימיות.

דודיק טוקר: המכתב הזה הוא מכתב אומלל, לא כותבים דבר כזה.

דודיק טוקר: לעולם אני לא אלך להגיד על בית ספר מסוים או מוסד מסוים, שהוא כך וכך, ואקבע לגביו עמדה.

דודיק טוקר: בתוך מערכות החינוך של מדינת ישראל יש פנימיות, הפנימיות האלה עושות טוב, ומישהו שכותב מכתב כזה הוא עושה דבר רע מאוד.

דודיק טוקר: אסור לעשות דברים כאלה.

רוני ארד: אני צריך ללכת לוועדת הכספים.

זבולון אורלב: יכול להיות שאני אסגור את הישיבה, ואני אוציא הודעה שהעניין לא מעניין את משרד האוצר.

זבולון אורלב: אני אומר לך, כי אתה נמצא פה.

זבולון אורלב: אבל ההתייחסות של משרד האוצר בלתי-ראויה לחלוטין.

זבולון אורלב: אם הייתם מודיעים לי ב-11 בלילה שאורי אליאל לא יהיה פה, הייתי דוחה את הישיבה.

זבולון אורלב: אתם מזלזלים בזמנם של כל היושבים פה, כולל זמני שלי.

זבולון אורלב: אנשים הוציאו מכספם הפרטי כדי להגיע לכאן ובזבזו זמן כדי שב-11 בלילה תעשו שינוי.

זבולון אורלב: אנחנו פיונים כאלה שאתם משחקים בנו?

זבולון אורלב: ההתנגדות של משרד החינוך זה דבר מרתיח.

רוני ארד: אני יכול למסור מה שאני יודע בדיון.

זבולון אורלב: עם כל הכבוד לך, אתה לא בקי בעניין, אתה לא שולט בתקציבי חינוך.

רוני ארד: אני יכול להתקשר לאורי אליאל.

זבולון אורלב: תתקשר אליו, ואנחנו מבקשים לדעת תשובה אם למשרד החינוך יהיה תקציב לקלוט את הילדים האלה.

זבולון אורלב: אם אתה יכול לחזור עם תשובה, אני אכיר לך תודה.

זבולון אורלב: אין לי נגדך באופן אישי שום דבר, אתה נראה לי אדם סימפתי.

זבולון אורלב: אני מודה לך שהגעת לפה.

זבולון אורלב: אגב, כשנכנסתי לתפקידי, משרד האוצר נהג לא לבוא לישיבות, אז הייתי בקואליציה.

זבולון אורלב: הודעתי לשר האוצר בכתב, שעל כל פעם שיוזמן נציג אוצר והוא לא יגיע, סיעת המפד"ל באופן שיטתי תצביע נגד האוצר במליאה.

זבולון אורלב: קיבלתי מכתב מאוד מפייס ובמשך הזמן זה היה בסדר.

זבולון אורלב: עכשיו עברנו לאופוזיציה ובין כה וכה אנחנו מצביעים נגד, אבל נחשוב על סנקציה חדשה.

זבולון אורלב: איזו מין התנהגות זאת.

זבולון אורלב: 100 ילדים יושבים בבית.

זבולון אורלב: מתאמים ישיבה, קובעים, משאירים לנו הודעה שאורי אליאל יבוא.

זבולון אורלב: זה לא יכול להיות.

זבולון אורלב: יש כאן שלטון לא תקין.

זבולון אורלב: נראה כאילו הכול מתמוטט, הכול קורס.

זבולון אורלב: נראה שיש הפקרות מוחלטת.

זבולון אורלב: זו פשוט התנהגות מופקרת לחלוטין.

זבולון אורלב: צר לי שאתה שומע את זה.

זבולון אורלב: תברר עם אורי אליאל את העניין, ואתה יכול למסור לו שאני לא ארפה מהעניין הזה עד שיוסדר שכל ילד שיגיע למדינת ישראל יקבל את מה שקיבלו כל קודמיו.

זבולון אורלב: מה שהיה נהוג, הוא שיהיה.

זבולון אורלב: כל ילד שהגורמים המקצועיים יחליטו שמקומו ללכת לפנימייה, הוא ילך לפנימייה.

זבולון אורלב: טובת הילד תקדם לטובת כל הקופות למיניהן.

רוני ארד: אני יכול למסור את התשובה שאני הבנתי.

רוני ארד: יכול להיות שזה לא יספק, יכול להיות שזה כן יספק.

זבולון אורלב: אני מציע שתתייעץ עם אורי אליאל לפני כן.

רוני ארד: אתמול בלילה דיברתי עם אורי אליאל, ואני יכול למסור מה שהוא אמר לי.

רוני ארד: אני אמסור את הדברים, כי אני חייב להעביר כספים לקליטה, גם לאתיופים, בוועדת הכספים.

זבולון אורלב: משרד הקליטה גם הוזמן לכאן ולא הגיע.

זבולון אורלב: נראה כאילו כל הערכים הבסיסיים של קליטת עלייה,שהיתה קודש קודשים במדינת ישראל, נשחקו.

זבולון אורלב: מילא שכבר שחקו ערכים אחרים של התיישבות ושל ביטחון וזהות יהודית, אבל גם נושא של קליטת עלייה נשחק?

זבולון אורלב: מישהו היה באתיופיה ומבין איזה ילדים אנחנו קולטים?

זבולון אורלב: איך אפשר לקלוט אותם?

זבולון אורלב: איך רוצים שילד בגיל 13 יצליח ויעבור ממה שהוא עבר באתיופיה ויוכל להיות אזרח מתפקד במדינת ישראל?

זבולון אורלב: מישהו מרגיש את האחריות העמוקה הזאת?

זבולון אורלב: אני לא מבין את זה.

זבולון אורלב: וההפליה הנוראה מול יהדות רוסיה, ואגב, אני יכול להדליף לכם שבתקציב נעל"ה יש תקציב עודף, הוא לא מנוצל.

זבולון אורלב: והראיה שהוא לא מנוצל, שיום אחד קראתי בעיתון שהשר שריד חוגג, קולטים עכשיו נעל"ה לא רק מרוסיה אלא גם מדרום-אמריקה, גם ממקומות אחרים.

זבולון אורלב: אמרתי לעצמי: מגיע לממשלה צל"ש, הגדילו את תקציב נעל"ה.

זבולון אורלב: צלצלתי למי שצלצלתי, בכל זאת אני מכיר שם כמה אנשים, לברר את העניין, ואמרו לי: זבולון, הסיפור הוא אחר לגמרי, יש תקציב לא מנוצל של נעל"ה, אז פוחדים שהאוצר ייקח את זה, אז עכשיו קולטים ילדים, לא רק מרוסיה, אלא גם ממקומות אחרים.

זבולון אורלב: זה לא שהגדילו את התקציב, מנצלים את התקציב של קליטת עולי רוסיה לקלוט ילדים אחרים.

זבולון אורלב: אני בעד.

זבולון אורלב: אבל מצד שני זורקים ילדים עולי אתיופיה מחוץ לגדר?

זבולון אורלב: איזה דבר זה?

זבולון אורלב: זה מזעזע, זה מרתיח הדבר הזה.

זבולון אורלב: רוני ארד, בבקשה.

רוני ארד: אני יכול להצטער בשם אורי אליאל, מה לעשות, יש להם כנראה גם דברים אחרים.

רוני ארד: אני לא מכיר את סדרי העדיפויות שלהם.

רוני ארד: אתמול יצא לי לדבר עם אורי אליאל והבנתי שהיה קיצוץ במכסות הפנימיות.

רוני ארד: בזמנו משרד האוצר התנגד שהקיצוץ הזה יהיה לגבי עולים מאתיופיה, ולמרות זאת הקיצוץ נעשה בעולי אתיופיה.

יחיאל שילה: חס וחלילה.

דודיק טוקר: אתה לא מדייק.

זבולון אורלב: תחזור לאורי אליאל, תגיד לו שהאינפורמציה הזאת היא אינפורמציה שקרית.

רוני ארד: אני צריך לדעת לפחות מה היה, שאני אדע עם מה לחזור אליו.

זבולון אורלב: יושבת פה שולה מור, נציגת אגף התקציבים של משרד החינוך, והיא תסביר לך את העניין.

שולמית מור: בתקציב 2000 היה קיצוץ של 750 תלמידים במהלך שלוש שנים, אחרי החלטת ממשלה שמקצצים 750 תלמידים מדי שנה בשנה.

שולמית מור: במקביל היה עניין סגירת המינהל לחינוך התיישבותי.

שולמית מור: נושא סגירת המינהל לחינוך התיישבותי ירד מהפרק.

שולמית מור: לצערנו הרב, נושא 750 התלמידים נפל בין חברי הכנסת למיניהם, ולא בוטל.

שולמית מור: החל מהתשס"א מפעילים קיצוץ של 750 תלמידים מדי שנה בשנה.

רוני ארד: על מי חל הקיבוץ הזה?

שולמית מור: מתוך 750 התלמידים, 580 תלמידים מהמינהל לחינוך התיישבותי ועוד 170 במערכות האחרות, קרי, האגודה לקידום החינוך ומת"ן.

שולמית מור: בתוך תקציב עליית הנוער היתה צבועה תוספת תקציבית חד-פעמית של 410 תלמידים של הפלשמורה, ובהם אנחנו לא נוגעים, זו פרה קדושה מבחינתנו.

שולמית מור: בתוך התקציב שמקוצץ, של 580 תלמידים, אנחנו לא צובעים תלמידים, אם זה תלמיד מאתיופיה שמגיע כשהמכסה נגמרה, אז הוא לא נקלט.

שולמית מור: בהתשס"ב יהיה קיצוץ של עוד 750 בתקציב שאנחנו בונים.

שולמית מור: זאת אומרת, שבחינוך ההתיישבותי, במשך שנה וחצי, מופעל קיצוץ של 1,200 תלמידים.

רוני ארד: הפלשמורה נמצאים כבר?

יחיאל שילה: עכשיו מגיעים.

רוני ארד: זה חדש לי.

רוני ארד: אני יודע על החלטת ממשלה מ-1998, שכבר לא מעלים את הפלשמורה.

מנחם ולדמן: הגיעו אתמול, ויגיעו בשבוע הבא, והגיעו לפני שלושה שבועות.

זבולון אורלב: אתה לא יודע שיש החלטת ממשלה שמעלים אנשים מאתיופיה?

רוני ארד: יש הבדל בין פלשמורה לזכאי חוק השבות.

30095: תקרא להם איך שאתה רוצה, הם יהודים זכאי חוק השבות, נקודה.

9315: תתמודד עם השאלה של חוק השבות עוד שנה.

9315: כרגע יש לך 6,000 עולים במרכזי קליטה, אנחנו מדברים על ההורים של הילדים האלה, ואלה שמגיעים היום, אלה שהגיעו אתמול, יגיעו ביום שלישי בשבוע הבא, יש 1,400 עולים עם אישורים ביד באתיופיה, מתוכם יותר מ-100 ילדים.

מנחם ולדמן: 10% זה ילדים.

9315: אל תשאל את השאלה הזאת כרגע, כל מי שמגיע, מגיע על-פי חוק השבות.

9315: כל הפקידות מסתובבת עם העניין הזה, שאין יותר עלייה מאתיופיה, ואתם שוגים.

רוני ארד: אנחנו לא מתכחשים לעלייה, אף אחד לא מתכחש לעלייה, אפשר לחשוב שיש פה מישהו שלא רוצה שיעלו ומישהו שרוצה שכן יעלו.

רוני ארד: נכון שיש תמיד גוף שאפשר להאשים אותו, ומאוד קל להאשים אותו, וזה האוצר.

רוני ארד: אני מתנצל שוב, אני לא מכיר את כל הפרטים.

רוני ארד: זה מה שהבנתי.

זבולון אורלב: תתקשר לאורי אליאל ותגיד לו שמדובר על עולי פלשמורה מדי חודש בהתאם להחלטת ממשלה, הם זכאי חוק השבות.

זבולון אורלב: העלייה התגברה בחודשים האחרונים מאז אפריל, מעלייה של כמה עשרות בודדים בחודש, כנראה לעלייה של כמה מאות בחודש.

זבולון אורלב: העלייה מגיעה רק לכמה מאות ולא לכמה אלפים רק בגלל ממשלת ישראל, שכנראה מאחורי הקלעים מעכבת את כל העניין הזה, זו גם פרשה, אבל לא קשורה לוועדת החינוך.

זבולון אורלב: מגיעים לפה ילדים זכאי חוק השבות, והשאלה העומדת היא, מעבר לכל הקיצוצים, זה לא קשור לתקציב משרד החינוך, שהיה מקובל עד עכשיו, שכשמגיעים עולים, היה תקציב לקלוט אותם, כמו שאם יש גידול בשנתון, אז משרד החינוך מגדיל את התקציב לגידול טבעי.

שולמית מור: לא בפנימיות.

שולמית מור: האוצר מאשר גידול טבעי בשעות, לא בפנימיות.

זבולון אורלב: אני אומר שבפרמטרים בין משרד האוצר למשרד החינוך, אם יש גידול בעליית אתיופים, מגדילים את התקציב.

זבולון אורלב: כל ילד עולה בחינוך רגיל זכאי לשעת לימודים שבועית, בית הספר קולט אותם לא בשעות הרגילות אלא במפתח מסוים, תלוי כמה שנים, תלוי מה ארץ המוצא.

זבולון אורלב: משרד האוצר אף פעם לא אומר "תעצרו את העלייה, כי נגמר לי התקציב".

זבולון אורלב: זה לא עובד כך.

זבולון אורלב: לו כל הילדים האלה היו נשלחים למוסדות חינוך, לא פנימייתיים, הם היו גם כן מצריכים משאבים נוספים.

זבולון אורלב: למשרד האוצר אין תלונה למשרד החינוך, משרד האוצר משלם את השעות האלה.

9315: הילדים לא נמצאים כרגע בבית, הם נמצאים בבתי הספר.

רוני ארד: נגיד שמדברים על 8,000 עולים אתיופים, אתם מדברים פה רק על הקטע של חינוך, בתור רפרנט קליטה, ושלמה מולה אולי יודע קצת, עוד לפני חינוך, אנחנו עושים מאמץ למצוא להם כסף למקום מגורים להורים ולילדים.

רוני ארד: הבעיה קיימת בכל השטחים.

זבולון אורלב: מה זה קשור?

מנחם ולדמן: אתה מציע לעצור את העלייה?

רוני ארד: אנחנו לא מנסים לעצור את העלייה.

זבולון אורלב: אין כסף למדינת ישראל לקלוט עוד כמה ילדים בפנימייה?

רוני ארד: אם מחר יבואו 1,000 ילדים, יצפו שמשרד האוצר ייתן גם ל-1,000?

זבולון אורלב: יכול להיות, הלוואי שיגיעו יותר מ-1,000.

זבולון אורלב: מדינת ישראל קלטה קצת יותר מ-1,000.

זבולון אורלב: אני ממש המום ממה שאתה אומר.

רוני ארד: אני רוצה להבין?

זבולון אורלב: מדינת ישראל קלטה את ילדי העולים.

זבולון אורלב: 90% של ילדי עולים מכל העליות בכל התקופות עברו דרך עליית הנוער ודרך החינוך הפנימייתי, זה היה המכשיר העיקרי של מערכת החינוך, וכך נהגו במבצע שלמה.

30095: היו 60,000 עולי רוסיה בשנה, איך אין לך ל-1,000?

זבולון אורלב: אתה מוציא תקציב על קליטת 3,000 ילדי נעל"ה, שהם לא אזרחי מדינת ישראל, והם לא זכאי חוק השבות.

שולמית מור: את זה הסוכנות מממנת.

זבולון אורלב: גם את שכר המורים?

שולמית מור: לא את שכר המורים, אבל על הפנימייה.

יחיאל שילה: האינפורמציה שאתה מביא מאורי אליאל, שכאילו הקיצוץ של 580 הוא כולו של אתיופים, יש לי חדשות בשבילך.

יחיאל שילה: בשנה הזאת נקלטו קרוב ל-400-500 תלמידים אתיופים תושבי הארץ, מי שרצה פנימייה.

יחיאל שילה: יש חדשים שהגיעו עכשיו, ולהם צריך לתקצב תקציב חדש, לאלה שבאו עכשיו ולאלה שיבואו.

זבולון אורלב: רוני ארד, אנחנו מבקשים שתברר את הדברים עם אורי אליאל.

זבולון אורלב: כרגע יש בעיה אקוטית, הישיבה כרגע היא דיון בשיבוץ העולים שהגיעו לארץ, נמצאים בארץ.

זבולון אורלב: לפי כל הכללים של משרד החינוך והתרבות, הם אמורים להיות בחינוך פנימייתי, יש להם מקומות בפנימיות, הבעיה כרגע היא תקציבית.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים לדעת תשובה אם האוצר מתקצב את העניין הזה או שהאוצר לא מתקצב.

זבולון אורלב: אם לא יתקצב, נדע כיצד לפעול.

זבולון אורלב: אחר כך יש בעיה עקרונית, נדון בבעיה העקרונית.

9315: אני רוצה לחזור ולהגיד לנציג האוצר, צריך לא רק לגבי ה-100, אני אומר באחריות שעד סוף דצמבר יגיעו לפחות 2,000-2,500 איש.

זבולון אורלב: מר מולה, אמרת את זה כבר פעם אחת.

זבולון אורלב: תרשה לי לנהל את הישיבה כפי שאני מבין.

זבולון אורלב: בהיעדרם, גם של המנכ"לים, גם של הממונה על התקציב, בכל מה שקשור בחינוך, אין טעם לדון בזה.

זבולון אורלב: זה דיון סרק.

זבולון אורלב: צוחקים לך בפנים, אז עכשיו אתה רוצה לדון בעניין העקרוני?

זבולון אורלב: משרד הקליטה לא שולח לפה אף נציג.

זבולון אורלב: נעזוב את הדיון העקרוני.

זבולון אורלב: נתחשבן אתם, נביא אותם, אל תדאג.

זבולון אורלב: כרגע יש בעיה עם כמה עשרות ילדים שלא נמצאים במקומות החינוך שהם צריכים להיות, נקודה.

זבולון אורלב: על זה זימנתי ישיבת חירום בפגרה, על כך קיבלתי אישור מהיושב-ראש, ועל כך הדיון.

זבולון אורלב: רוני ארד, אני מבקש שתבוא עם תשובה עד 10:00.

זבולון אורלב: חבר הכנסת נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: עברתי על שני המכתבים שמונחים כאן, ואני בוש ונכלם.

משולם נהרי: זה לא יאומן.

משולם נהרי: אני מכיר את הניוד של התקציב בתוך משרד החינוך, ואני יודע שכשמשרד החינוך רוצה להשקיע, כמה הוא משקיע ואיך הוא משקיע.

משולם נהרי: אני שואל את עצמי האם אני נמצא במדינת ישראל?

משולם נהרי: האם אני באמת קולט את העולים ועוזר להם?

משולם נהרי: האם אני באמת משקיע במקומות הנכונים?

משולם נהרי: מישהו יודע על איזה סכום מדובר?

משולם נהרי: אני חושב שזה לא עובר את ה-2 מיליון לשנה.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על 1.8 מיליון.

משולם נהרי: מכנסים פה אנשים מעסיקים את כולם, העולים סובלים, הילדים - אין שום ביטחון שיחזיקו אותם, ואנחנו יושבים פה ומתקשקשים על 1.8 מיליון, כשאני יודע שב-1998 משרד החינוך, מהתקנה של העולים האתיופים העביר כמה מיליונים לתקנה אחרת, כשהוא היה צריך את הכסף.

משולם נהרי: כשמשרד החינוך הלך לדאוג לפנימיות יום, הוא השקיע עשרות מיליונים.

משולם נהרי: בשביל מה?

משולם נהרי: בשביל לעצור זרמים אחרים, בשביל היוקרה, בשביל הפרינציפ.

משולם נהרי: כשמשרד החינוך רוצה לפתוח תקנה חדשה, וזה לא משנה באיזה תחום, הוא פותח תקנה באמצע השנה ושם בה מיליונים, שאף אחד לא יספר לי סיפורים.

משולם נהרי: אני מכיר במשרד החינוך שפתחו תקנה חדשה, ושמו בה 50 מיליון, במהלך שנה, ויש את הכסף.

משולם נהרי: זו בושה וחרפה כך להתנהג בגלל 1.8 מיליון או 2 מיליון.

משולם נהרי: כשמדובר בעולים, כשמדובר במצוקה, כשמדובר בעולים שלא באים מארצות רווחה, שצריך לעזור להם, שצריך לקלוט אותם, אז אנחנו יושבים ומתקשקשים?

משולם נהרי: זו בושה, זו פגיעה באינטליגנציה של אנשים.

משולם נהרי: איך אפשר לבוא ולספר שאין כסף?

משולם נהרי: זה הדבר החמור ביותר.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על אוגוסט, כשמשרד החינוך מבצע עכשיו פנייה של העברה תקציבית מסעיף לסעיף, מישהו בדק איך עוברים הכספים מסעיף לסעיף?

משולם נהרי: ולדעתי לא צריך להעביר פניות כאלה.

משולם נהרי: כל זמן שלא מסדרים דברים מהסוג של האתיופים, צריך לעצור פניות בוועדת הכספים.

משולם נהרי: אסור לסייע למשרד החינוך אם מגיעים למצב כזה של-100 תלמידים אין מקום.

משולם נהרי: כולם עולים חדשים בעליית הנוער ובסוכנות היהודית?

משולם נהרי: לא כולם עולים חדשים, יש כבר ותיקים בארץ.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על עולים.

משולם נהרי: אנחנו מדברים על אנשים שמגיעים יום-יום.

משולם נהרי: אי-אפשר למצוא להם את ה-2 מיליון האלה?

משולם נהרי: זו בושה.

משולם נהרי: אני אומר לכם שיש כסף, אני אומר לכם שאפשר לתת כסף, ואין שום סיבה שלא ייתנו.

משולם נהרי: אנחנו צריכים לקרוא למשרד החינוך.

משולם נהרי: אם לא, נעשה את זה בדרכים אחרות.

זבולון אורלב: אני אחתים את כל חברי ועדת החינוך על פנייה לוועדת הכספים שלא לאשר שום העברה, לא פנימית ולא חיצונית, של משרד החינוך והתרבות, עד שיוסדר העניין הזה.

זבולון אורלב: דודיק טוקר.

דודיק טוקר: אני אחזור על הדברים הראשונים שאמרתי.

דודיק טוקר: צריך לנהוג במתינות כשמדברים על פנימיות.

דודיק טוקר: פנימיות בארץ זה גורם רב יכולת, עם המון נכונות, שעושה עבודה מאוד טובה.

דודיק טוקר: כל מי שיש לו נגיעה לעניין, צריך לדאוג שלא יצאו מכתבים כאלה, זה לא עוזר לאף אחד, זה מבלבל את הציבור שנצרך לפנימיות, ואסור לעשות דבר כזה.

דודיק טוקר: צריך להביא בחשבון שזה מפריע, זה גורם לא טוב.

דודיק טוקר: היו לנו כמה דיונים השנה, בהם החלטנו להפסיק קליטה של ילדים נזקקים ממדינת ישראל, כי לא היה לנו כסף.

דודיק טוקר: המשרדים של אגף הקליטה היו מלאים אנשים, ואמרנו להם: לכו הביתה, אין לנו כסף לקלוט ילדים, נקודה.

דודיק טוקר: הדבר הזה הוא זוועתי.

דודיק טוקר: קיימנו עוד ישיבה, שולה מור יכולה להעיד, קיימנו אתה כמה ישיבות, הלכנו לראות אולי ניקח דרגות סיכון, אולי נעשה כל מיני תרגילים.

דודיק טוקר: בשנה שעברה קיצצו לנו 580 תלמידים, בשנה הבאה 580 תלמידים.

שולמית מור: ובעוד שנה עוד 580 תלמידים.

זבולון אורלב: עד אז תתחלף ממשלה.

שולמית מור: לצערי הרב, זה קרה בממשלה שלך.

זבולון אורלב: לא בממשלה שלי, לא הייתי אז חבר כנסת.

זבולון אורלב: אבל הממשלה הקודמת עיכבה את הביצוע של זה.

זבולון אורלב: הממשלה ההיא קיבלה החלטה שהיא איוולת, אבל לפחות היה שכל לשר החינוך דאז להבין שהממשלה כפתה עליו החלטה שהיא איוולת, והוא לא ביצע אותה, הוא משך אותה.

זבולון אורלב: באה עכשיו הממשלה הנוכחית ומבצעת את זה.

זבולון אורלב: הממשלה הקודמת קיבלה, משרד החינוך הבין שזו איוולת מוחלטת, הוא לא ביצע את זה ומצא דרכים לא לפגוע במערכת החינוך, ועכשיו, לצערי, פוגעים.

דודיק טוקר: הסיטואציה הזאת היא סיטואציה איומה.

דודיק טוקר: פעם היו אנשים שנאמו על זה שאנחנו לוקחים ילדים שמצבם טוב לפנימיות, ואנחנו מעדיפים אותם על כאלה שמצבם גרוע.

דודיק טוקר: אין דבר כזה.

דודיק טוקר: הילדים שאנחנו לוקחים, הם רק ילדים שהגיעו למצב שאין מי שיטפל בהם.

דודיק טוקר: לכו לתיקים וראו מה נעשה שם.

דודיק טוקר: זו זוועה.

דודיק טוקר: מי שעושה את הדיכוטומיה הזאת פשוט לא מכיר את מדינת ישראל ולא מכיר מה שנעשה במדינה, זה פשוט נורא.

דודיק טוקר: באו עם העניין של הפלשמורה.

דודיק טוקר: לנו יש מקום.

דודיק טוקר: יש מקום בכפרים, יש לנו מערכות שיכולות לקלוט, אבל אין לנו כסף לקלוט ילדים.

שולמית מור: זה לא רק כסף, זה מספר התלמידים, ומשרד האוצר הוא על בסיס תקציב אפס.

שולמית מור: יש לו מספר תלמידים, לא חשוב הכסף.

דודיק טוקר: גם אם יש לך כסף, אתה לא יכול לקלוט, יש לך מספר תלמידים.

זבולון אורלב: זה כולל גם את העולים?

דודיק טוקר: זה כולל הכול.

משולם נהרי: זו הסיבה שאמרתי "ועדת הכספים", כי אני יודע מי עוצר.

דודיק טוקר: הגענו למסקנה שהמספר המקסימלי הוא 10,081.

שולמית מור: כולל פלשמורה.

דודיק טוקר: ואנחנו לא יכולים לזוז מזה.

דודיק טוקר: ניסינו לבדוק אם תהיה נשירה, ועל חשבון זה נקלוט, אנחנו מגיעים לסיטואציות קשות, זה נורא.

זבולון אורלב: הרב ולדמן.

מנחם ולדמן: הדיון התמקד על האוצר, אבל טוב שבכל אופן יוצא פה קול, ואני מעריך את המינהל לחינוך התיישבותי, עליית הנוער, שהניסיון שעמלנו עליו לפני שלוש שנים לקלוט 410 ילדים, את ילדי העלייה, הוא ניסיון של הצלחה גדולה.

מנחם ולדמן: ברוך השם יש לעלייה הזאת הרבה ילדים, כ-10% בגילאי פנימייה, והלוואי וכולם יוכלו להגיע למוסדות האיכותיים האלה של הפנימיות, מכיוון שההצלחה מדברת בעד עצמה.

מנחם ולדמן: לדוגמה, היום הקליטה היא במרכזי קליטה קטנים - 200, 300, 400 - מה יכול לעשות מרכז קליטה בצפת או בנהריה שיש לו חמישה ילדים בגילאי פנימייה, לאיזה בית ספר בסביבה הוא ישלח שבעה ילדים, שניים בכיתה ז', שלושה בכיתה ט'?

מנחם ולדמן: מה יכולים שלושה ילדים בכיתה ט' או י' או י"א לקבל?

מנחם ולדמן: אבל כשמקבצים כיתה של 20 ילדים עולים חדשים, כמעט מהמטוס, ממרכז קליטה א', ב' ו-ג' לאולפנת עופרה או לישיבת כפר הרא"ה, הילדים הללו יפרחו.

מנחם ולדמן: אין דרך יותר טובה.

מנחם ולדמן: יש הבדל של שמים וארץ, ואני מדבר מתוך השטח.

מנחם ולדמן: כל יום שעובר, בגילאים האלה שהם גילאי קצה, מגיע ילד בן 16, עד שימצא את מקומו, הוא יהיה כבר מעבר לגיל חינוך, ואיבדנו את חייו מבחינת ההתקדמות שלו בארץ.

מנחם ולדמן: לעומת זאת, מגיע ילד בגיל 16, אפילו שבוע אחרי הנחיתה, למה אי-אפשר להכין אותם באתיופיה, הרי יודעים מי שמגיע, שם כבר אפשר למיין אותם, לבחון אותם ולהחליט לאיזו ישיבה הילד יגיע או לאיזו אולפנא.

מנחם ולדמן: אין שום בעיה, כמו שעושים בנעל"ה, ואז הוא לא יפסיד יום אחד.

מנחם ולדמן: הוא יגיע בגיל 16, ויש לו שנתיים, שלוש, ולפעמים ארבע שנים.

מנחם ולדמן: לכן אני לא רוצה לומר שום מילה על המכתב של הסוכנות היהודית.

מנחם ולדמן: הסוכנות היהודית צריכה לשנות את גישתה, זה לא עניין המכתב, מה שקורה, שמרכזי הקליטה קיבלו מכתב כזה והם מפיצים את המידע הזה שפנימיות זה לא טוב וכן הלאה.

מנחם ולדמן: הפנימיות האיכותיות הן הטובות ביותר לקליטת עולי אתיופיה שמגיעים היום.

מנחם ולדמן: מעבר לזה, שיקשיבו לרצון ההורים.

מנחם ולדמן: ההורים ביקשו בחתימת ידם, כבר חודשים, עשרות משפחות "אנחנו רוצים פנימייה חד-מינית".

מנחם ולדמן: את הבקשה שלהם לא הפנו, עכבו אותה, עצרו אותה, והגענו למצב שאנחנו נמצאים בו היום.

מנחם ולדמן: מספיק, אנחנו בשנות ה-2000.

מנחם ולדמן: היום צריך להקשיב לרצון ההורים.

מנחם ולדמן: הורה שרוצה שילדו יתחנך במקום כזה כמו פנימייה חד-מינית, צריך לכבד את בקשתו, ולא לעשות לו ועדות חקירה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: יפת אלמו.

יפת אלמו: תודה רבה על הפגישה שיזמת, אנחנו מודים לך מקרב לב, משום שכאן זעקתנו נשמעת כמו שצריך.

יפת אלמו: אני רוצה שהממסד ידע שמהרבה רצונות של העדה מתעלמים, ואני רוצה שהממסד ידע שאותם התלמידים שלא לומדים, הדרך האחרת היא קלה מאוד, ועל זה אנחנו זועקים היום.

יפת אלמו: לגבי פנימיות.

יפת אלמו: אמרו שפנימיות הן הכרחיות לקליטה של ילדי העולים, משום שהמסגרת המשפחתית המורחבת, המקום או המצב, לא בדיוק מתאימים כדי לתת להם חינוך טוב.

יפת אלמו: עם זאת, מסגרות מסוימות של פנימיות אינן טובות.

יפת אלמו: היו פנימיות גרועות מאוד, שבהן הרבה ילדים נשרו, וצריך לדעת את זה ולתקן את המעוות.

יפת אלמו: איך מתקנים?

יפת אלמו: מה היו הטעויות?

יפת אלמו: אותן הפנימיות שהיו בהן הרבה קשיים, אפשר לערוך סקר קטן מאוד, הרבה ילדים שנשרו מהפנימיות, את אותם הילדים לשאול מאיזה פנימיות, ועל-פי זה אפשר להגיע למסקנה מה אפשר לשפר ולשנות.

יפת אלמו: אני מתכוון שפנימיות יפעלו כמסגרת חינוך קהילתי, כאשר להורים ולילדים תהיה מסגרת קשר.

יפת אלמו: אני מבקש שבאותן הפנימיות שהמדריכים יהיו מהעדה, שגם יבינו את ההורים וגם יבינו את הילדים, ואז אותם המחנכים או המדריכים יכולים לתרום חלק גדול בקישור בין ההורים לילדים.

יפת אלמו: אני דורש וזועק את זה.

יפת אלמו: ניתוק הקשרים בעליות הקודמות בין ההורים לבין הילדים, ששניהם מדברים שפה אחרת.

יפת אלמו: לעומת זאת, בעלייה האחרונה היתה הוכחה טובה שאותן הפנימיות, במקרה הזה פנימיות דתיות, הצליחו בצורה טובה מאוד, דרך הפנימיות, אולפנות וישיבות הסדר.

9315: יש גם פנימיות לא דתיות שמאוד מצליחות.

יפה אלמו: הילדים שנמצאים כאן, הם נמצאים בפנימיית בויאר, זו אחת הפנימיות הטובות, ולאלה צריך להכניס את הילדים כדי שיהיו הישגים, כי חינוך הוא הדבר החשוב ביותר לקידום הקליטה של העלייה.

יפה אלמו: למיטב ידיעתי, הפנימיות היו, במשך הדורות, הגשר הטוב ביותר של מדינת ישראל, שקלטו אלפי ילדים, צריך להמשיך בזה ולא להפסיק.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: שולה מולה, בבקשה.

שולה מולה: בשנתיים האחרונות היינו, ועדיין אנחנו, בדיאלוג עם משרד החינוך בוועדה משותפת של הארגונים השונים במשרד החינוך.

שולה מולה: בעצם, הופצה שמועה של 230 מיליון שקל, שמתוכם 87 מיליון שקל היו עבור הפנימיות.

שולה מולה: אנשי משרד החינוך, כולל שר החינוך לשעבר, שריד, חזרו ואמרו: אנחנו לא ניגע ב-87 מיליון השקלים, למרות שעם השנים מספר הילדים האתיופים הולך וקטן.

שולה מולה: לי נשמע מוזר הדיון הזה, ושמעתי על הבעיה הזאת לפני ה-1 בספטמבר.

שולה מולה: אם אמרו שלא יגעו בפול הזה של 87 מיליון השקל, למה קשה לקלוט עוד 100 ילדים במסגרת הזאת?

שולה מולה: השר לשעבר, יוסי שריד, והמנכ"לית אמרו "לא ניגע בתקציב אתיופי", הוא אמר את זה אפילו בפורום הזה.

שולה מולה: דיברת על לצחוק בפנים, אז אני מרגישה ששנתיים צוחקים לנו בפנים.

זבולון אורלב: לפני שהגעת קראתי את המכתב של המנכ"לית שהיא מודיעה שאין להם תקציב לקלוט את התוספת הזאת.

נגה וונדימנק: אני עוסק בחינוך יום-יום.

נגה וונדימנק: היום יש לנו 130 תלמידים בפנימיות.

זבולון אורלב: מי זה לנו?

נגה וונדימנק: תושבי קריית מלאכי ואזור הדרום שאני עובד.

נגה וונדימנק: 120 ילדים בעליית הנוער, 10 תלמידים באגודה לקידום החינוך.

נגה וונדימנק: אני רוצה לבטא את רצונם של הילדים, ובקשת ההורים.

נגה וונדימנק: אפשר להגיד שיש לי קשרים עם משרדי עליית הנוער, שאני מבקש לקלוט את אותם תלמידים שצריכים להיקלט במסגרת חינוכית פנימייתית.

נגה וונדימנק: מהניסיון שלי, תלמידים שמגיעים מאתיופיה, רובם שלא יודעים קרוא וכתוב, היום הם צריכים לקבל את כל העזרה האפשרית.

נגה וונדימנק: הילדים שאנחנו קולטים במערכת החינוך באזור, אנחנו נותנים לילדים האלה חינוך עד השעה 13:00 או 14:00.

נגה וונדימנק: אחרי הצהרים אין להם מענה.

נגה וונדימנק: הילדים מסתובבים ברחוב, והם מסתבכים בדברים ומפסיקים ללמוד.

נגה וונדימנק: אחר כך אנחנו צריכים לטפל באותם ילדים בקידום נוער או עם קצינת מבחן, ואנחנו לא מצילים את אותם ילדים שהיינו יכולים להציל.

נגה וונדימנק: ההורים בוכים, ההורים מבקשים.

נגה וונדימנק: לא ייתכן במדינה דמוקרטית, במדינת ישראל, שיש בה זכות שוויונית, שההורים והילדים מבקשים, ולא נענה לבקשותיהם.

נגה וונדימנק: מהניסיון שלי בשנה שעברה, ב-1999, בדצמבר, כשהגיעה עולה חדשה מאתיופיה, אימא שלה מתגוררת בקריית-מלאכי, לא היה לנו היכן להכניס אותה.

נגה וונדימנק: שעתיים ביום היינו נותנים לה חונכת שתוכל לעזור לה.

נגה וונדימנק: חצי שנה היא ישבה בבית.

נגה וונדימנק: השנה, ברוך השם, קלטו אותה בעליית הנוער, והיא לומדת, אחרי הצהרים נותנים לה תגבור.

נגה וונדימנק: היא לומדת ופורחת, והמשפחה מאוד שמחה וגם הילדה.

נגה וונדימנק: אנחנו יכולים להציל אותם ילדים ומאוד כואב לי על אותם נערים ונערות שיושבים מאחורי, ששומעים היום על זלזול המשרדים, שהיו אמורים להיות פה ולטפל בעניינים של ילדי יוצאי אתיופיה, ולא אכפת להם.

נגה וונדימנק: זו לא הפליה?

נגה וונדימנק: כעובד חינוך אסור לי לבוא ולדבר על הפליה, אבל זה ממש כואב.

נגה וונדימנק: אין עדה אחרת במדינת ישראל שסובלת יותר מאשר העדה האתיופית.

נגה וונדימנק: אני לא שולל את מה שנעשה, נעשו כל כך הרבה דברים טובים, אבל לגבי מה שלא נעשה, אנחנו צריכים להתעורר, ואנחנו צריכים לטפל בעניין כמו שצריך, אנחנו צריכים להיענות לדרישות ההורים והילדים.

נגה וונדימנק: תודה.

יפת אלמו: אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, אני מבקש ממך ומכל חברי הכנסת את הפרה הקדושה, תוכנית נעל"ה, שתהיה גם בעדה האתיופית.

יפת אלמו: ההפליה הזאת צריכה להיפסק.

יפת אלמו: אני מבקש מהבית הזה שנהיה שווה בין שווים, שיהיה תקצוב נכון גם לעולים.

יפת אלמו: אני מבקש מכם להעלות את זה על סדר-היום.

יפת אלמו: הפרה הקדושה הזאת צריכה לצאת לידיעת הארץ.

יפת אלמו: נקעה נפשי מההפליה הקשה הזאת שנעל"ה לאחרים, ולאתיופים כלום.

יפת אלמו: זו בקשה אישית של העדה.

זבולון אורלב: יחיאל שילה.

יחיאל שילה: אתחיל ואומר שאצלנו, בעליית הנוער, שעכשיו היא במשרד החינוך, וגם כאשר היא היתה בסוכנות היהודית, בנושא הזה, לגבי הילדים האתיופים היתה הפליה מתקנת אצלנו.

יחיאל שילה: כל ילד אתיופי שפנה השנה למערכת, עם הצמצומים, נקלט.

יחיאל שילה: לצערי, הפנייה הזאת הגיעה אלינו יחסית מאוחר.

9315: אתה ידעת עליה.

יחיאל שילה: זה שהייתי יודע זה לא אומר כלום כל עוד שהילדים לא נמצאים בפועל.

יחיאל שילה: אני לא יכול לתכנן על משהו של העתיד.

יחיאל שילה: ידעתי חודש-חודש וחצי קודם.

יחיאל שילה: מאחר וגם הילדים האלה רוצים רק ללכת למוסדות חד-מיניים, אי-אפשר, ואני אומר את זה בצורה הכי בוטה שיכולה להיות.

יחיאל שילה: אם אנחנו מתקצבים ילד אתיופי ותיק, ילד ישראלי במצוקה, מעיירת פיתוח זאת או אחרת, ילד עולה, אמרת שנתקצב עשרה ילדים לישיבת כפר הרא"ה, עכשיו אתה רוצה לתכנן 15 ילדים מהפלשמורה לכפר הרא"ה.

יחיאל שילה: אתה אומר לילד הישראלי במצוקה: אתה השנה לא תלך לכפר הרא"ה, כי יש רק פלשמורה.

יחיאל שילה: לכן בפעם הקודמת, לפני שנה וחצי, קיבלנו תקציב מיוחד.

יחיאל שילה: מאחר שזה פרוייקט מיוחד, וזו עלייה מיוחדת, קיבלנו תקציב על 410 תלמידים, לא לפלשמורה, וכך אנחנו מצפים גם השנה.

יחיאל שילה: לא יכול להיות שגם בשנה שאנחנו מצומצמים ב-580 תלמידים רק למערכת שלנו, אנחנו יכולים לספוג.

יחיאל שילה: לא מדובר רק ב-100, מדובר על עוד כמה מאות שיגיעו.

יחיאל שילה: ואז היתה פנייה מהמשרד שלנו למשרד החינוך, לעדי הרשקוביץ, ודרכו לאוצר, וזו התשובה שהיושב-ראש קרא, הודיעו לנו שאין כסף לקלוט את הילדים האלה, ולכן לא קלטנו.

יחיאל שילה: לא כאן המקום לקיים את הדיון על כך, סך הכול יש פה דעות חיוביות על הפנימיות.

יחיאל שילה: כמי שמלווה את הקליטה אתיופית הרבה שנים, 15-17 שנה.

יפת אלמו: נעל"ה.

יחיאל שילה: נעל"ה זו תוכנית לתיירים.

יחיאל שילה: זה לא מתאים לאתיופים.

יחיאל שילה: אנחנו בעד קליטת האתיופים, נעשה כל מאמץ, ואנחנו קולטים באהבה את הילדים האלה במשך כל השנים.

יחיאל שילה: למעלה מ-10,000 בני נוער מבני העדה בגרו והתחנכו במערכת הזאת, וכולם נמצאים בעמדות מפתח, רובם המכריע משרת בצבא, חלק בישיבות הסדר, חלק רבנים, בוגרים שלנו הם רבני קהילות, חלקם מורים, חלקם עורכי-דין.

שולה מולה: אתה יכול לעשות פילוח כמה מהם כאלה וכאלה?

שולה מולה: נשמע כאילו כל ה-10,000 שבגרו - - -

יחיאל שילה: לא כולם, כך זה בכל מערכת החינוך.

יחיאל שילה: תסלחי לי, גם את בוגרת עליית הנוער ושלמה מולה בוגר עליית הנוער, ויש עוד הרבה בוגרים מעליית הנוער.

שולה מולה: אתה רואה את כולם כל הזמן?

יחיאל שילה: שולה מולה, לא כל מערכת החינוך במדינת ישראל מוציאה בוגרים שכולם שופטים וכולם עורכי-דין, החברה הישראלית מתפלגת התפלגות נורמלית.

יחיאל שילה: יש עורכי-דין, יש מורים ויש עובדי תעשייה, ויש גם ילדים שנושרים מהמערכת.

יחיאל שילה: אנחנו מקבלים את הילדים בלי שום מבחן, אנחנו מקבלים אותם אוטומטית, למעט מפגרים בשכלם או עבריינים.

יחיאל שילה: אנחנו מקבלים את כל הילדים, גם ברמות הנמוכות, אנלפאביתים וכן הלאה, ואנחנו מביאים אותם להישגים גדולים מאוד.

יחיאל שילה: רק מקריית-מלאכי לבד הוצאנו מאות ילדים, יש לנו קרוב ל-400 תלמידים רק מקריית מלאכי.

משולם נהרי: יחיאל שילה, על זה אין חולק.

משולם נהרי: להפך, הם אומרים שמהסגרות האלה מצילות את הילדים.

משולם נהרי: אבל זו לא בעיה שלך, לא יכול להיות שמרד יגיד: אין כסף.

זבולון אורלב: נציגי התלמידים, מהיכן אתם?

תלמידים: מבויאר.

זבולון אורלב: יש לכם משהו להגיד?

חוה טזזו: התלמידים האתיופים נקלטים בפנימיות.

חוה טזזו: זו עובדה שבפנימיות הטובות לא נמצאים הרבה תלמידים אתיופים, ובפנימיות הפחות טובות תמיד יש הרבה אתיופים.

חוה טזזו: לכן יש הרבה אתיופים שנושרים.

חוה טזזו: אני לא חושבת שבדיון הזה מציגים מספיק טוב את עמדת התלמידים.

חוה טזזו: אני לא נולדתי בארץ, בכל זאת אני זקוקה לעזרה בדיוק כמו עולה חדש שבא עכשיו וזקוק לעזרה, אז לא צריך לעשות את ההבחנה בין אתיופים לרוסים.

חוה טזזו: לא צריך לחשוב שכולם צריכים ללכת או לאולפנות או לישיבות, כל אחד ילך לאן שהוא רוצה.

חוה טזזו: אני לומדת בפנימייה חילונית, אני לא צריכה את ההבדלים האלה.

זבולון אורלב: אלי אללין, מתי עלית?

אלי אללין: לפני עשר שנים.

אלי אללין: רציתי להגיד לגבי אלה שלא הצליחו לקלוט אותם, שזה הכרחי וזה חשוב לקלוט אותם, משום שפנימיות מהוות קרש קפיצה להרבה עולים, ופנימיות מפתחות אותם בכל מיני תחומים, מעשירות אותם בכל מיני דברים, וכאשר אומרים להם "לא" לפנימייה, זה מונע מהם הרבה דברים, וחבל, כי יש הרבה ילדים מוכשרים בקרב העדה.

אלי אללין: במקום שייתנו להם להתפתח עוצרים את ההתפתחות שלהם.

אלי אללין: מדינת ישראל היא מדינה של עולים, היא מדינה של קליטה, וחבל שיעצרו את הקליטה הזאת בגלל גורם זה או אחר.

אלי אללין: כסף למטרות של קליטה זה דבר חשוב, ואסור לפגוע בזה.

אלי אללין: כמו שאמרתי, כולנו פה עולים, והיינו רוצים שיקלטו אותנו ולא יפגעו בקליטה שלנו בכך שמונעים מאתנו לקבל את החינוך שאנחנו רוצים, למנוע את ההתפתחות שלנו ולעצור אותנו.

זבולון אורלב: אלי אללין, תודה רבה.

מיכה פלד: כבוד היושב-ראש, כמו שאמרו קודמי, יישר כוח על היוזמה ועל הכינוס החשוב הזה.

מיכה פלד: הנושא הזה במיוחד מאוד קרוב ללבי וללבם של היושבים כאן.

מיכה פלד: אשתי ואני עובדים בקליטה הרוחנית של בני העדה, ובשבתות באופן מיוחד, אנחנו מקדישים את השבתות שלנו לישיבות ולאולפנות היכן שנמצאים התלמידים של בני הפלשמורה.

מיכה פלד: קשה להעריך ולמדוד את השיעור החשוב של הקליטה המוצלחת בכל ישיבה ואולפנא של כל נער ונערה במוסדות הללו, ואינו דומה הדבר למה שאמר כאן ידידנו מקריית-מלאכי, שאחרי שעות הלימודים הם יושבים בקרנות רחוב ולא מוצאים את המסגרת המתאימה להם.

מיכה פלד: אינו דומה הדבר כאשר הבנים והבנות הללו נמצאים בישיבות ובאולפנות התיכוניות של בני-עקיבא.

זבולון אורלב: או בבויאר או במקומות אחרים.

זבולון אורלב: כל פנימייה שהורים מעוניינים בה.

מיכה פלד: אני מכבד מאוד את כל המסגרות.

מיכה פלד: בשבועות ובחודשים האחרונים, בכל ביקור שלנו באתרי הקליטה, ששלמה מולה הזכיר חלק מהם, דבר ראשון ההורים פונים אלי: הרב מיכה, מה עם הבן שלי, מה עם הבת שלי?

מיכה פלד: היא עוד לא נכנסה לשום מסגרת, היא עוד לא נקלטה במסגרת.

מיכה פלד: אתה רואה את הנערים והנערות הללו יושבים בשיעור עם מבוגרים, שבכלל זה לא המקום שלהם, והם בהמתנה, המתנה שגורמת להזיל דמעה.

מיכה פלד: על כן, אני רוצה לבקש מכל היושבים כאן, ובמיוחד מהיושב-ראש, ומאלה מעליית הנוער, לעשות כל מאמץ שכל נער ונערה לא יישארו יותר באתרי הקליטה.

מיכה פלד: העיקר, שיתקבלו באותן פנימיות.

מיכה פלד: נראה הצלחה גדולה של הקליטה הזאת רק על-ידי קידום הנוער.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הרב אלעד סנבטו.

אלעד סנבטו: ראשית כול, אני מודה לכל אלה שטרחו על הכנס הזה.

אלעד סנבטו: אני בוגר עליית הנוער.

אלעד סנבטו: אני חונכתי בעליית הנוער, אבל זה לא מספיק לגדול רק בעליית הנוער.

אלעד סנבטו: אני קורא למגזר החרדי שיקלטו גם את עולי אתיופיה, הילדים והנוער, באותה מתכונת שהמדינה נותנת.

זבולון אורלב: לא זה הנושא.

אלעד סנבטו: זה נושא חשוב מאוד.

זבולון אורלב: יש הרבה נושאים, גם בעיית הביטחון היא נושא.

משולם נהרי: הרב עובדיה יוסף יצא בקריאה לקלוט את העולים.

אלעד סנבטו: לא רק לקלוט במובן המילולי, אלא לפתוח את השער ולקלוט אותם באמת.

זבולון אורלב: הגברת שטייניץ.

רות שטייניץ: לפני מספר חודשים פה, בחדר הזה, היתה ישיבה על נושא הפנימיות, ושמענו תיאורים מזעזעים על ילדים שחייבים להיות בפנימיות, כמו ילדים שהאב רצח את האם, ולא נמצא תקציב לסדר אותם בפנימיות, ולא היה להם היכן להיות.

רות שטייניץ: זו בעיה כללית שקיימת לגבי כל ילדי ישראל.

רות שטייניץ: שיטת המכסות זה לא דבר קביל בעניין הזה.

רות שטייניץ: אם ילד זקוק לפנימייה משום שאין לו בית, משום שהבית לא מתפקד, משום שהבית לא מסוגל להתמודד אתו, חייבים למצוא לו פנימייה, ופנימייה מתאימה, ולדעתי צריך להיות חוק בעניין הזה.

רות שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אתה אמרת אז שתקים ועדה פרלמנטרית.

זבולון אורלב: דרשנו מהממשלה, פנינו אליה, ואנחנו עומדים לפנות פעם שנייה.

זבולון אורלב: במקרה אתמול העברתי למנהלת הוועדה שתעביר מכתב, הואיל והישיבה היתה כבר בינואר, לדעת אם הוקמה ועדה או לא.

זבולון אורלב: השר בזמנו, כשהעברנו לו את סיכום הישיבה שלנו, נתן לנו להבין, בתשובתו, שהוא רוצה להקים את הוועדה הזאת.

זבולון אורלב: עכשיו פנינו שוב כדי לברר אם הוועדה הוקמה או שעדיין לא הוקמה.

שמעון מנברו: דיברו כאן הרבה חסידי הפנימיות, ואני רוצה לדבר כבוגר עליית הנוער.

שמעון מנברו: סיימתי בגרות ב-32 יחידות, ומתוך זה 24 יחידות דינים ומשנה.

זבולון אורלב: לא יכול להיות ש-24 יחידות זה דינים ומשנה.

שמעון מנברו: כשהלכתי לפקולטה לחקלאות ברחובות נשרתי אחרי שבועיים.

שמעון מנברו: אני רוצה לדבר על הכישלונות של הפנימייה, ששם לא מלמדים אנגלית ברמה גבוהה ולא מתמטיקה ברמה גבוהה, וגם לצד הזה צריך לתת דין-וחשבון, שתלמידים שנשלחים לפנימיות לא משיקולים לימודיים, אלא משיקולים כלכליים ודתיים.

שמעון מנברו: אני מקווה שאברהם נגוסה יעשה עבודה טובה, וישלח את הילדים האלה לישיבות ואולפנות חזקים ולא לאותן פנימיות שאין בהן לימודים, שפשוט נושרים מהמערכת.

משה בידגלין: אני מצדיק את מה שהוא אמר.

זבולון אורלב: אתם לא לומדים מספיק אנגלית?

משה בידגלין: אני מצדיק את הבעיה הכללית שהוא דיבר.

משה בידגלין: איך שהוא תיאר את הדברים זה נכון.

משה בידגלין: נכון שאנחנו בפנימייה טובה, אבל זה לא מייצג.

משה בידגלין: רוב הבעיות העלו פה, אני רק מקווה שהנציגים של העדה שלנו יצליחו לבצע את הדברים.

יוס וונדה: הרבה אנשים רגילים בארץ הולכים לפנימייה, לפעמים בגלל שיש להם בעיות בבית, יש להם בעיות כלכליות, ולפעמים גם לא בעיה כלכלית.

יוס וונדה: לרובם זה עוזר, ואני, שאני נמצא בפנימייה, אני מרגיש את זה.

יוס וונדה: בהתחלה הייתי בפנימייה של עליית הנוער, בקריית-הנוער חופים, בשנת 1991, וזה ממש עזר.

יוס וונדה: עכשיו, שאני באגודה לקידום החינוך, אני מרגיש שיש, משנה, לשנה יותר אתיופים.

צ'לצ'ו מנגיסטו: אני בוגר עליית הנוער.

צ'לצ'ו מנגיסטו: אני לא יודע איך היום רמת הלימודים של עליית הנוער, אבל אין צורך לשלוח את התלמידים, כדבר מובן מאליו, רק לפנימיות דתיות.

צ'לצ'ו מנגיסטו: צריך להשאיר אותם בבתי-ספר קהילתיים, כי ברגע שתלמיד יוצא מהבית לפנימייה, נוצר מצב של ניתוק עם המשפחה, ויש לזה השלכות חמורות בהתפתחות שלו.

צ'לצ'ו מנגיסטו: למדינת ישראל זה יותר זול לימוד בקהילה מאשר לימוד בפנימיות.

9315: דבר ראשון, כל הילדים, במסגרות בתי הספר, לומדים בחינוך ארוך עד שעה 16:00 דבר שני, יש לנו בעיה עם משרד החינוך, שהוא מתכחש לה, שהוא אומר: הבאתם ילד בגיל 16-17, הוא מעל חוק חינוך חובה, אתם תמצאו לו מסגרת חינוך אחרת.

9315: ישבנו עם רחל שיפה, יש לנו ילדים כאלה בלוד ובעוד מרכזי קליטה.

9315: דבר שלישי.

9315: אני מזמין את ועדת החינוך של הכנסת לבוא ולבקר במרכזי קליטה של הסוכנות.

9315: תבואו ותתרשמו.

30095: אנחנו לא מדברים על כך אם הפנימייה טובה או לא טובה, אנחנו מדברים על משפחות שביקשו לשלוח את ילדיהם לפנימיות חד-מיניות, לאולפנות ולישיבות איכותיות.

30095: לילדים האלה יש מקום.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות הצטערה להתוודע לעובדה שיש כ-100 תלמידים, עולי פלשמורה מאתיופיה.

מנחם ולדמן: עולים חדשים מאתיופיה.

זבולון אורלב: יש כ-100 עולים חדשים מאתיופיה שטרם נמצא פתרון תקציבי לקליטתם בחינוך הפנימייתי.

זבולון אורלב: הוועדה רואה בכך שחיקה מדאיגה של ערך חשוב של קליטת עלייה, שהיא מיסודות הציונות ומאושיות ערכי המדינה.

זבולון אורלב: דאגה זו של הוועדה גוברת גם נוכח מראית עין של הפליה מול המשאבים המופנים לקליטה של עולים מארצות אחרות.

זבולון אורלב: ועדת החינוך קובעת כי מכתבו של מר אלקלעי מהסוכנות היהודית בדבר רישום למוסדות פנימייתיים, מיום א' בניסן, התש"ס, 4 ביוני 2000, אינו ראוי ואינו הולם, ומוטב שלא היה נכתב.

זבולון אורלב: ועדת החינוך דורשת שמשרד החינוך ייתן פתרון תקציבי מיידי (כ-1.8 מיליון ש"ח לשנת לימודים), ועם זאת תובעת ממשרד האוצר להסדיר לאלתר את תקצוב הנושא כבעבר.

זבולון אורלב: הוועדה גם דורשת, שהואיל ויש תחזית להתגברות קצב העלייה של העולים מאתיופיה, להסדיר באופן עקרוני את התקצוב של קליטת ילדים מאתיופיה בפנימיות.

זבולון אורלב: ועדת החינוך תפנה לחברי ועדת הכספים לעכב העברות תקציביות הקשורות למשרד החינוך כדי להבטיח מילוי מלא של החלטות ועדת החינוך בנושא זה.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.