ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 162, 2000-08-23 12:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות בעניין בית ספר חב"ד ברחובות.

זבולון אורלב: הדיון מתקיים על-פי בקשתו של חבר הכנסת רחמים מלול.

זבולון אורלב: הואיל וסמנכ"ל וראש מינהל הפיתוח במשרד החינוך, שניאור שמחה, צריך ללכת, הוא יציג את הבעיה ואת פתרונה, ולאחר מכן הוא יעזוב, וד"ר שי כנעני יישאר אתנו.

שמחה שניאור: שלום לחברים שאנחנו נפגשים אתם במסדרונות היועץ המשפטי.

שמחה שניאור: לא לילד הזה פיללנו, משום שאנחנו עובדים עם רשת חב"ד כמו עם כל רשת, ואין שום טענות בכלל הארץ.

שמחה שניאור: כבוד היושב-ראש, נתתי לך תצהיר לבג"ץ, שחתומים עליו המנכ"לית ושר החינוך, ואני מוכן להסביר את עמדת המשרד בנושא הזה.

שמחה שניאור: בשנת 1996, בהתאם לנוהל הקבוע שיש לנו עם הרשויות המקומיות, קיבלנו דרישה לבניית בית ספר חב"ד, כידוע לך.

שמחה שניאור: אנחנו לא מוציאים פרוגרמה אם אין קרקע עם זמינות, ויש על כך מסמכים.

שמחה שניאור: העניין התמהמה, אבל בסופו של דבר יצאה הפרוגרמה.

שמחה שניאור: ד"ר שי כנעני קיבל את המסמכים, והוציא ב-1 בספטמבר 1996 את הפרוגרמה.

שמחה שניאור: מר סנדלר היה ראש העיר הקודם.

שמחה שניאור: היתה דרישה כדת וכדין לבניית בית ספר סמוך לשכונת היובל, ועל-פי זה יצאה הפרוגרמה, הוקצתה גם הקצאה תקציבית לנושא ממפעל הפיס, והתבקשנו אחר כך על-ידי פרקליט התובעת לעכב.

שמחה שניאור: כרגע היא מוקפאת, ולא עושים בה שימוש.

שמחה שניאור: מבחינת משרד החינוך פעלנו כיאות, הוצאנו פרוגרמה, אפילו הקצינו את הכסף ואפילו אישרנו את התוכניות של המערך.

שמחה שניאור: בשנת הלימודים תש"ס למדו בבית הספר חב"ד, במרכז הקהילתי, בשמונה כיתות ובכיתה אחת לחינוך מיוחד, 219 תלמידים.

שמחה שניאור: הדרישה שלנו היתה לבית ספר יסודי בלבד, לא לגני ילדים, לא לישיבה קטנה, לא לבית ספר על-יסודי ולא לפנימיות, שזה היה אחר כך נשוא המחלוקת עם השכונה החילונית, כי הם טענו שריכוז כזה גדול של חב"ד יהיה להם לצנינים.

שמחה שניאור: אנחנו לא היינו במרכז הסערה בין רשת חב"ד לעיריית רחובות, ויום בהיר אחד הגיע מכתב לשר על כך, שהתמנה מפשר בסוגייה.

שמחה שניאור: הוגשה תביעה בסכסוך בין עיריית רחובות וחב"ד, והתמנה בורר, מפשר.

שמחה שניאור: אנחנו לא רצינו להיות צד בעניין, משום שפעלנו כדין, אבל הכניסו אותנו בכוח לתביעה, והיינו חייבים להגיב בתצהיר ומסרנו את הנתונים החינוכיים שמופיעים אצלך בסעיף ג'.

שמחה שניאור: הבורר ביקש שנעשה סבב מבנים, שיעזור גם לשכונה החילונית, שכונת היובל, כדי שהיא תוכל לחיות עם השינוי, וגם עם רשת חב"ד.

שמחה שניאור: הסיכום היה שבמקום כל השטח שעליו סיכמנו עם ראש העיר הקודם, שהם יקבלו בית ספר ממלכתי אחר, בית ספר שז"ר, שיש בו מבנה של 24 כיתות ואולם התעמלות, שנייעד אותו לרשת חב"ד.

שמחה שניאור: במקום זה הם דרשו שנבנה בית ספר יסודי אחר במקום שז"ר, שכאן כבר נכנסנו למדיניות המערכתית שלנו בעיר.

שמחה שניאור: לצערנו, בעיר רחובות, למרות הגידול המסיבי של יחידות דיור, אנחנו רואים ירידה במספר התושבים.

זבולון אורלב: מספר התושבים גדל ומספר התלמידים יורד?

שמחה שניאור: מספר יחידות הדיור שנבנו בעיר ובשכונותיה, כמו בנס-ציונה וברחובות עולה, אבל ראה איזה פלא, ושי כנעני עוד ירחיב על זה, מספר התלמידים במערכת החילונית הממלכתית יורד.

שמחה שניאור: בדיונים, גם עם ראש העיר הקודם וגם עם ראש העיר הנוכחי, סיכמנו ש-1.5 בתי ספר ממלכתיים בעיר צריכים להיסגר, ובית ספר שלם שעומד בנוי, ולבית ספר "הדרים", בשכונת קריית משה, צריך לעשות פדיון מבנה, כי בכל מקרה הוא לא יכול להישאר, כבר שלוש-ארבע שנים, ריק ונעול על שעריו.

זבולון אורלב: בית ספר שז"ר עומד ריק?

שמחה שניאור: לא, בית ספר הדרים עומד ריק.

זבולון אורלב: אמרת שהבורר הציע להעביר את חב"ד לשז"ר, ובכסף שייעדו לבנות בית ספר חדש לחב"ד יבנו בית ספר ממלכתי אחר.

שמחה שניאור: בית ספר ממלכתי חדש בן 12 כיתות.

שמחה שניאור: אנחנו אומרים שלא צריך כרגע עוד בתי ספר ממלכתיים בעיר רחובות, להיפך, צריך לסגור בית ספר וחצי ולייעד אותו לחינוך הממלכתי-דתי, שגדל.

זבולון אורלב: למה הבורר לא הציע להעביר את חב"ד להדרים, אם הדרים פנוי?

שמחה שניאור: המפשר דב לוין קיבל את ההצעה, והוא חשב שבזה הוא סיים את הפשרה בין הצדדים, אבל הוא לא קרא לצד המקצועי להביע את דעתו.

שמחה שניאור: ההצעה הגיעה אלי יום אחד לפני הפשרה.

זבולון אורלב: אם הוא היה מציע להעביר אותם להדרים, מבחינתכם הבעיה סגורה?

שמחה שניאור: נכון.

זבולון אורלב: איך הפריסה של התלמידים ברחובות, האם כולם מרחובות?

שמחה שניאור: כתוב בסעיף האחרון, במסמך שנתתי לך: "ראוי להדגיש ולציין שמעצם היותו של בית ספר חב"ד בית ספר אזורי".

שמחה שניאור: וזה היה הנימוק שבשלו הכניסו אותנו לתמונה.

זבולון אורלב: אתה מתכוון שהוא בית ספר על-אזורי.

שמחה שניאור: "מוסעים אליו כיום, אל משכנו הנוכחי, התלמידים, הן מרחובות והן מהסביבה, השולחת אליו את תלמידיה, 142 תלמידים מרחובות ו-73 תלמידים מהסביבה.

שמחה שניאור: "

זבולון אורלב: 142 התלמידים מרחובות הם מאזור מובהק אחד?

שמחה שניאור: מכלל העיר רחובות.

שמחה שניאור: מהניסיון שלך ברשת חב"ד, וגם כמנכ"ל המשרד, אתה יודע, שהיות ובית הספר הוא על-אזורי, חשבנו, אחרי שנפלה ההצעה המשותפת שהעלינו עם ראש העיר, שהפתרון הוא לייעד את המבנה של הדרים.

שמחה שניאור: מי כמוך יודע כמה שנים המדינה מבזבזת כסף על הנושא הזה.

שמחה שניאור: היה סיכום, היתה הבטחה של ראש העיר למנכ"ל הקודם, מר בנציון דל, שברך על כך, ובצורה שכזאת היה לי קל להחליט לגבי הנטייה של הבורר.

שמחה שניאור: אחר כך, מסיבות שונות, זה לא יצא לפועל.

שמחה שניאור: זאת אומרת, אנחנו עומדים היום מבחינה מערכתית כשבית ספר הדרים ריק כבר כמה שנים.

זבולון אורלב: איפה שכונת הדרים מבחינת רוחות השמים?

שמחה שניאור: בשכונת קריית משה.

שוקי פורר: בצד המערבי, צמוד לאזור התעשייה של רחובות.

זבולון אורלב: ליד ארמונות אליזה?

שוקי פורר: נכון.

שמחה שניאור: בהיות בית הספר על-אזורי, הילדים מוסעים אליו.

שמחה שניאור: ואז טענו בתצהיר, וגם אמרנו אחר כך ליועץ המשפטי, שהתוכנית שבאה להוריד את הבעיה משכונת היובל על-ידי כך שנפנה את בית הספר שז"ר ונעביר את בית ספר חב"ד לשכונה שבה ממוקם בית ספר שז"ר, לא תפתור את הבעיה, כי אחר כך תושבי השכונה הזאת יתארגנו בצורה כזאת שבית ספר לא ייבנה.

זבולון אורלב: למה המפשר הלך על בית ספר שז"ר?

שמחה שניאור: הבורר לא שאל אותנו, יום בהיר אחד, לפני הכינוס של הבורר, הנחיתו את זה עלינו.

שמחה שניאור: שוקי פורר יידע אותי, את שי כנעני ואת המיפוי.

שמחה שניאור: בדיונים הנוספים, אחרי שהכניסו אותנו לנשוא התביעה, התברר שכבר לא מדובר בצורך המקורי שהוגש למיפוי, כבר מדובר על בית ספר על-יסודי.

שמחה שניאור: עכשיו רוצים לשכנע אותנו ש24 הכיתות זה לא גדול על חב"ד.

שמחה שניאור: מבית ספר יסודי של שמונה כיתות, הם עכשיו אומרים יש לנו תיכון, ואנחנו רוצים להקים ישיבה.

זבולון אורלב: עמדתכם אומרת, שאתם מוכנים לממש את ההתחייבות הישנה לבנות את בית ספר חב"ד במקומו.

זבולון אורלב: לחילופין, אתם מוכנים להעביר את בית ספר חב"ד להדרים, ומתנגדים להעביר אותו לבית ספר שז"ר, כי העברתו לשז"ר תחייב אתכם להקים בית ספר ממלכתי נוסף, ובמצב הדמוגרפי שיש ברחובות, להקים בית ספר ממלכתי נוסף זה מיותר.

זבולון אורלב: טרם כינוס הוועדה עלתה השאלה האם לוועדה כנסת או לכנסת מותר לדון בשאלה שתלויה ועומדת בערכאות, אם אין כאן שאלה של סוב-יודיצה.

זבולון אורלב: מבירור שקיימנו עם הלשכה המשפטית של הכנסת מתברר שאין מניעה.

זבולון אורלב: כלומר, בזה שאדם תובע מישהו למשפט והולך לבוררות, הוא לא בולם בכך את הכנסת מלדון בעניין בנוסף, כולל אם יגיש עתירה לבג"ץ.

זבולון אורלב: לכנסת יהיה מותר לקיים דיון ולחוקק חוק, אפילו תוך כדי הדיון.

זבולון אורלב: אין רשות אחת נוגעת ברעותה.

זבולון אורלב: הכנסת היא הריבון, ומקסימום אפשר לומר, שאם דנים בכנסת, אז שלא ידונו במקום אחר, אבל לא להפך.

זבולון אורלב: זו העצה המשפטית שקיבלנו מהלשכה המשפטית של הכנסת, ולכן הדיון הזה מתקיים, אף-על-פי שאנחנו יודעים שהדבר תלוי ועומד כרגע בערכאות.

שמחה שניאור: חשוב לציין שמשרד החינוך נכנס כנשוא התביעה רק לאחרונה.

שמחה שניאור: קודם נדונה התביעה בין העירייה ורשת חב"ד.

ארז רקלנשטיין: בינואר בג"ץ הורה לכם לשבת אתנו בפישור, ועד היום לא הסכמתם לתת תאריך.

שמחה שניאור: זה לא מדויק.

ארז רקלנשטיין: מינואר עד היום אין תאריך.

שמחה שניאור: אנחנו זרוע הביצוע של מדיניות פדגוגית, אבל אמונים גם על כספי מדינה.

שמחה שניאור: עם כל הכבוד לבג"צים ולערכאות, אנחנו חייבים להביע את דברינו גם אחרי הדיון שהיה בבג"ץ.

זבולון אורלב: הוא שאל אותך שאלה אחרת.

זבולון אורלב: הוא אומר שבג"ץ הורה לכם לבוא ולדון בפישור.

זבולון אורלב: לטענתו, לא שיתפתם פעולה, לא באתם למפשר.

שמחה שניאור: את זה צריך לשאול את דורית מורג.

זבולון אורלב: לצערי, נמסר לנו שהיועצת המשפטית תשתתף בדיון, היא ישבה פה עד לפני שעה, ומשום מה נעלמה.

שמחה שניאור: בינתיים בדקנו שוב את המארג העירוני, וגם הבאנו את זה בפני מהנדסת העיר.

זבולון אורלב: אני מבין שאתה הולך, ואתה משאיר פה את שי כנעני, והוא פועל כרגע בסמכותך, והוא לא יגיד לנו "אני צריך להתייעץ" וכדומה.

שי כנעני: אלא אם כן יעלו דברים שאני צריך להתייעץ.

זבולון אורלב: אומרת לי מנהלת הוועדה, יהודית גידלי, שהיא הזמינה לדיון את השופט דב לוין, והוא הודיע ליהודית גידלי, שהוא סיים את תפקידו, אבל אם יבקשו ממנו, הוא מוכן לשוב לנושא.

זבולון אורלב: רשות הדיבור למוסדות חב"ד.

זבולון אורלב: משרד החינוך מציע לכם: תעברו להדרים, מחר בבוקר יש לכם מבנה.

מנחם גלוכובסקי: זה שאני רב הקהילה, ואני מייצג את בית הספר, זה כבר נותן חלק מהתשובה.

מנחם גלוכובסקי: בית ספר חב"ד ברחובות זה בית ספר קהילתי, הוא קם סביב קהילה.

מנחם גלוכובסקי: הקהילה גרה באזור שכונת דניה, ששם נמצא בית ספר שז"ר.

זבולון אורלב: איפה היה אמור להיבנות בית הספר שלגביו ההורים התנגדו?

שוקי פורר: ליד תיכון עמית.

זבולון אורלב: כשאתם הגשתם בקשה ואושרה פרוגרמה, לאיזו קרקע היא יועדה?

שוקי פורר: סמוך לתיכון עמית.

שוקי פורר: שם התושבים הגישו התנגדות.

זבולון אורלב: למה הגשתם בקשה לבנות באזור הזה?

שוקי פורר: קשה לי לומר למה, כי אני לא הקציתי את הקרקע, אבל זו היתה קרקע פנויה, קרובה ביותר לחב"ד.

זבולון אורלב: איפה נמצאת קהילת חב"ד?

שוקי פורר: קהילת חב"ד נמצאת בשכונת דניה.

שמואל הלפרט: בית ספר שז"ר נמצא לידה.

מנחם גלוכובסקי: בית הספר נמצא כרגע בתוך המרכז הקהילתי, שנמצא בשכונת דניה.

מנחם גלוכובסקי: הקצו לנו את הקרקע, משום שזה היה המקום הכי קרוב למרכז הקהילתי של חב"ד, והוא נמצא בטווח הליכה של כל התלמידים, בערך חמש-שבע דקות מכל התלמידים שלומדים בחב"ד.

מנחם גלוכובסקי: הנתונים שמר שמחה שניאור מסר קודם על 143 תלמידים מהעיר ומחוץ לעיר, אלה נתונים לא נכונים.

מנחם גלוכובסקי: 19 ילדים באים מחוץ לרחובות, כל שאר הילדים באים מרחובות, רובם ככולם גרים באזור שכונת דניה.

זבולון אורלב: רק 25 ילדים באים בהסעות?

מנחם גלוכובסקי: כן, כי זה בית ספר קהילתי.

זבולון אורלב: שאלתי, ואדוני אמר "כן".

מנחם גלוכובסקי: בערך 25 ילדים.

זבולון אורלב: הרב שלי אמר "בערך, אין לזה ערך".

זבולון אורלב: מקסימום 30 ילדים?

מנחם גלוכובסקי: כן.

שוקי פורר: לפי הנתונים שלנו, 28 תלמידים.

מנחם גלוכובסקי: זו הסיבה שהקצו לנו שם את הקרקע, וקיבלנו את כל האישורים, כמו ששמעת קודם.

זבולון אורלב: מה אדוני מציע כרגע?

שמואל הלפרט: הוא מציג בקיצור נמרץ את השתלשלות העניינים.

זבולון אורלב: ישבתי עם אנשי חב"ד ועם רחמים מלול לפני חודש וחצי ושמעתי את כל ההיסטוריה.

זבולון אורלב: על סמך זה החלטתי לקיים את הישיבה.

זבולון אורלב: שמעתי גם משמחה שניאור.

מנחם גלוכובסקי: בית ספר הדרים נמצא בקצה השני של העיר, זו נסיעה של בין 20 דקות לחצי שעה כל יום.

מנחם גלוכובסקי: הבנות שלנו לומדות מחוץ לעיר, בנס-ציונה.

מנחם גלוכובסקי: אין בית ספר חב"ד לבנות ברחובות, 150 בנות נוסעות כל יום מחוץ לעיר, ואנחנו מאוד סובלים מזה.

מנחם גלוכובסקי: לכן, ההצעה שנלך להדרים, מבחינתנו זו הצעה לא קונקרטית, היא אומרת לקחת ילדים מהאזור שהם גרים בו ולהסיע אותם חצי שעה, בפקקים של הבוקר, וזה סבל בשביל כל הילדים.

מנחם גלוכובסקי: מכיוון שזה בית ספר קהילתי יש בו פעילות בשבת אחר-הצהרים, יש יום לימודים ארוך, יש פיצול, כיתה א' לומדת עד 14:00 וחצי כיתה ד' לומדת עד 16:30, לכן זה לא רלוונטי.

זבולון אורלב: אדון גלוכובסקי, הטיעון שלכם הוא, שהקהילה מרוכזת סביב שכונת דניה, ומתוך 216 שלומדים, כ-28 באים בהסעות, כל היתר גרים בקרבת בית הספר.

זבולון אורלב: ראש העיר, בבקשה.

שוקי פורר: יש מצוקה בחב"ד, וצריך לתת מענה למצוקה של חב"ד במוסדות חינוך, אני מדבר גם על גני ילדים וגם על בית ספר.

שוקי פורר: לצערי הרב, לא שמעו לי בתחילתו של הסכסוך.

שוקי פורר: הסכסוך הוא על בית ספר, על פנימייה ועל בית כנסת, זה מה שצריך לקום בקמפוס.

שוקי פורר: אמרתי, ואני חוזר ואומר, וזה הפתרון שאני מציע, שאת בית הספר יוציאו מתוך הסכסוך עם התושבים.

שוקי פורר: התושבים הסכימו לזה אז, ולדעתי, הם גם יסכימו עכשיו.

שוקי פורר: ואם לא, בית המשפט ייאלץ אותם להסכים, אין לי בזה ספק.

זבולון אורלב: אתה אומר שבמקום המקורי, שבו היה צריך להיבנות בית הספר, ההתנגדות של השכנים היתה, כי לא צריך לקום רק בית ספר, אלא צריכים לקום דברים נוספים?

שוקי פורר: נכון.

שוקי פורר: בתחילה כל הדגלים הופנו על עניין הפנימייה ולא על עניין בית הספר.

זבולון אורלב: איזו פנימייה?

מנחם גלוכובסקי: פנימייה תיכונית.

זבולון אורלב: היכן היא תשב?

שוקי פורר: באותו קמפוס.

שוקי פורר: זה קמפוס של 12 דונם שהקצו לחב"ד, וב-12 הדונם האלה היו צריכים לקום בית ספר, פנימייה ובית כנסת.

זבולון אורלב: מר גלוכובסקי דיבר על ישיבה תיכונית.

מנחם גלוכובסקי: גם, עוד בניין.

שוקי פורר: על 12 הדונם האלה היתה תוכנית לעשות קמפוס יפה מאוד ומכובד מאוד, ותמכנו בזה.

שוקי פורר: אלא מאי?

שוקי פורר: התושבים אמרו שזה ישנה את אופי השכונה.

שוקי פורר: הם הלכו לבג"ץ ומנעו את המשך הבנייה.

שוקי פורר: הצעתי אז, ואני חוזר על הצעתי כעת, להוציא את בית הספר מתחום המחלוקת.

שוקי פורר: יש צורך בבית ספר, ואני לא מאמין שיש יהודי שימנע בניית בית ספר אם הוא של חב"ד או של ש"ס או של אגודת ישראל או של כל אחד אחר.

שוקי פורר: בית ספר יבנו, בית ספר לא משנה אופי של שכונה, אם בכלל, זה גם בשולי השכונה.

שוקי פורר: בואו, נקדיש את המאמץ, גם של הוועדה הזאת, גם של העירייה וגם של חב"ד, להתחיל מיד בבניית בית הספר.

שוקי פורר: תישאר לנו בעיה אחת והיא, איך עוברים את תשס"א בשלום, ואיך מקילים במשהו על המצוקה של חב"ד, ובזה העירייה גם מוכנה לסייע.

שוקי פורר: יכול להיות שזה לא יהיה מלוא תאוותו בידו, יכול להיות שהם לא יקבלו את כל מה שהם רוצים, אבל כאשר מדובר על פתרון ביניים, אני משוכנע שגם ועד ההורים של שז"ר לא יעמוד על הרגליים האחוריות, ויסכים שנאפשר לילדים של חב"ד ללמוד בהתשס"א בתנאים אנושיים.

שוקי פורר: אני בטוח שבמאמץ משותף ובהמלצה חמה של הוועדה - - -

זבולון אורלב: למרות שזו לא בעיה שלי, היכן הישיבה והפנימייה ייבנו.

שוקי פורר: אני דוחה את הבעיה הזאת, אני משאיר את זה לבג"ץ.

זבולון אורלב: אני מניח שההורים של השכונה לא יסכימו שאת בית הספר יתנו לבנות, והיתר יוחלט בבג"ץ.

זבולון אורלב: אם עושים הסכם, עושים הסכם על הכול.

שוקי פורר: אני לא בטוח.

שוקי פורר: אני איש פוליטי, למרות שהלכתי ברשימה עצמאית על-מפלגתית.

שוקי פורר: אם יגידו, ראש העיר עושה שיקולים פוליטיים, אז קהילת חב"ד, עם כל הכבוד לה, מונה כמה מאות תושבים, ואילו בשכונה כולה יש כמה אלפי תושבים, לכן אני, כביכול, צריך לצדד בתושבי השכונה בעניין הזה.

שוקי פורר: אבל בעניין הזה אני מוכן לעמוד מול כולם ולומר: זו עמדת העירייה, וזו צריכה להיות עמדת חב"ד, ואני מבקש שזו תהיה עמדת הוועדה, ועם ההמלצה הזאת נלך, ונוציא את זה מגדר המחלוקת.

שוקי פורר: יכול להיות שהם לא יסכימו, כי הם הצליחו למנוע את הבנייה בקריה במשך שנה וארבעה חודשים, וההצלחה מעודדת.

שוקי פורר: אני לא רוצה שההצלחה הזאת תעודד, אני רוצה גם למנוע את השיטה והמגמה של פנייה לבג"ץ על כל דבר, ומניעת פיתוח בכל מיני טענות שמעוררות מחלוקת.

שוקי פורר: בית ספר הדרים סגור היום מסיבות טרגיות, כיוון שקיבצו את מרבית עולי אתיופיה בשכונה אחת.

שוקי פורר: אם נפתח את בית הספר היום בקריית משה, הוא יהיה בית ספר שמורכב רובו ככולו מעולי אתיופיה, וזו איננה אינטגרציה.

שוקי פורר: ולכן, גם בלחץ העולים עצמם, של תושבי הקריה, מסיעים את התלמידים, אבל זה לא לעולם.

שוקי פורר: אני הייתי מאוד רוצה לפתוח את בית הספר הזה מחדש, ולעשות אותו בית ספר לעילא ולעילא, להעלות את רמת השכונה, לכן לא הייתי רוצה פתרונות של שעטנז, להעביר בית ספר אחד לפה ובית ספר אחד לשם.

שוקי פורר: יש לחב"ד שטח, צריך לבנות עליו בית ספר, יש לכך תקציב.

שמואל הלפרט: שמענו כאן מהרב גלוכובסקי, רב הקהילה של חב"ד ברחובות, שלא מדובר בסתם בית ספר, אלא מדובר בקהילה, שנוסף לבית ספר היא זקוקה לישיבה והיא זקוקה לבית כנסת וכדומה.

שמואל הלפרט: בא ראש העיר ורוצה לפתור את הבעיה, לבנות רק בית ספר, ולבטל את יתר הבנייה.

שוקי פורר: לא.

זבולון אורלב: את הפנימייה ואת בית הכנסת הוא משאיר לבג"ץ.

זבולון אורלב: הוא אומר: מה שלא במחלוקת, נבנה, ומה שבמחלוקת - בג"ץ יכריע.

שחר אלימלך: גם גני ילדים.

שוקי פורר: על זה גם אין מחלוקת.

שמואל הלפרט: בית ספר שז"ר הוא בית ספר גדול שהולך ומצטמק, הוא מיועד ל-1,200 תלמידים, והיום יש 300 תלמידים, כך שמעתי.

שוקי פורר: אלה מספרים בלתי-נכונים לחלוטין.

זבולון אורלב: יש בבית הספר הזה 12 כיתות פעילות ולומדות.

שמואל הלפרט: יש בית ספר ענק, שחלק ממנו לא מנוצל.

שמואל הלפרט: ההצעה שאני מציע, שבמקום שנבנה בית ספר על השטח החדש של חב"ד, שלא יפתור את כל הבעיות, כי אם ירצו לפתור את הבעיות שלהם על אותו שטח, ייתכן מאוד ששוב תתעורר המחלוקת עם השכנים וכדומה.

שמואל הלפרט: אני מציע להעביר את בית ספר שז"ר לחב"ד, ששם הם יכולים להתפתח, לבנות את חיי הקהילה, גם פנימייה וגם בית כנסת וכדומה, ולעומת זאת לבנות את בית ספר שז"ר, שהוא בית ספר שהצטמק מאוד, שיש בו 300 תלמידים.

שוקי פורר: 410 תלמידים.

מיכאל אביטן: 400 תלמידים, ועדיין לא נסגרה ההרשמה.

שמואל הלפרט: --במקום לבנות בית ספר לחב"ד, לבנות לתלמידי שז"ר, ולמסור את הבניין הגדול של שז"ר לחב"ד, שהוא יפתור גם את נושא בית הספר, גם הפנימייה וגם בית הכנסת, וזה יכול להיות הרבה יותר אפקטיבי.

שמואל הלפרט: זה יפתור את הבעיות של חב"ד, שלא יצטרכו בעתיד לבנות.

שמואל הלפרט: לעומת זאת, בית ספר שז"ר יוכל להסתפק במקום החדש שהיה מיועד לחב"ד, אם יבנו להם שם בית ספר.

אריה גרינברג: זה גם יפתור את הבעיה של בית ספר בעתיד לשכונת היובל, ששם יש זוגות צעירים, שגם הם יצטרכו בית ספר, לטענת משרד החינוך.

שמואל הלפרט: זה גם יהיה יותר זול למדינה.

זבולון אורלב: נציג ועד ההורים של בית ספר שז"ר.

מיכאל אביטן: ההצעה הזאת מוסכמת גם על ועד ההורים והתושבים של בית ספר שז"ר, הם מסכימים לזה, הם רוצים את זה, הם רוצים בית ספר חדש.

מיכאל אביטן: בית הספר שלהם ישן, זה אפילו לא חצי תאוותה של חב"ד בידה.

מיכאל אביטן: בעניין סבב המבנים.

מיכאל אביטן: המפשר שאל את דעתנו, דרך הנציגים, אם אנחנו מוכנים, ולנו אין שום התנגדות.

זבולון אורלב: אתם רוצים שבמקום שהיו צריכים לבנות לחב"ד, יבנו לכם בית ספר של 12 כיתות?

מיכאל אביטן: נכון.

מיכאל אביטן: בית ספר שז"ר פורח, הוא הגיע להישגים גבוהים מאוד בשנה שעברה, ואנחנו רואים שאנחנו הולכים לגדול.

זבולון אורלב: תעשו תרגיל למשרד החינוך, הייתי אומר לשי כנעני, תבנה בית ספר לחב"ד במקום החדש.

שוקי פורר: נכון, ואחר כך תעשו חילופים בהסכמה.

שי כנעני: זבולון אורלב, אתה מניח להם מוקש.

שי כנעני: הפרוגרמה שונה, היא הרבה יותר קטנה.

שי כנעני: מיד אני אביא הצעה הרבה יותר טובה.

זבולון אורלב: נציגת ועד ההורים.

הדסה גנץ: אני מקווה שאני מבטאת את רחשי הלב של כל ההורים.

הדסה גנץ: קודם כול, כל אחד שדיבר, נשמע הכי צודק בעולם, אבל אני בתור אמא לא מחפשת לפתור את הבעיה של ההורים בשכונת היובל, אני רוצה את הפתרון של הילדים שלי.

הדסה גנץ: דיברו כאן על בתי ספר שהולכים ומצטמצמים.

הדסה גנץ: יכול להיות שהיום אנחנו 200 תלמידים, אני מבטיחה לכולם, בעזרת השם, בשנה הבאה, שנגדיל את המספר הזה.

הדסה גנץ: אני כבר, ברוך השם, גם אמא וגם סבתא, אנחנו מראשוני התושבים ברחובות, והתחלנו בבית ספר במספר מאוד מצומצם של ילדים, ארבעה ילדים, הבן שלי היה הראשון.

הדסה גנץ: בית הספר, ברוך השם, למרות התנאים הבלתי-אנושיים, הוא גדל.

הדסה גנץ: וזה רק לבנים, לגבי הבנות זה סבל, כי צריך ישיבה בפני עצמה.

הדסה גנץ: כואב לי הלב שאומרים: הבנות שלכם נוסעות, אז שגם הבנים ייסעו.

הדסה גנץ: לא מספיק שהבנות שלנו נוסעות, אז אנחנו עוד צריכים לחטוף על הראש מכל הכיוונים?

הדסה גנץ: צריך להביא בחשבון, שיש גידול טבעי, ברוך השם.

הדסה גנץ: כל האנשים שנמצאים כאן, מספר הילדים שלהם עובר את המניין.

הדסה גנץ: לעומת זאת, באוכלוסייה החילונית הדברים לא כך.

הדסה גנץ: הדבר הכי חשוב שאמר ראש העיר, באמת יש פתרונות לטווח רחוק, יפה מאוד.

הדסה גנץ: בשנה שעברה, לא בפורום הזה, ליד שולחנו של ראש העיר, קיבלנו אותן הבטחות.

הדסה גנץ: דרך אגב, בעניין של בית ספר הדרים, אני בכלל לא יודעת איך הוא בכלל עלה על הפרק.

הדסה גנץ: זו אולי מרכבה נהדרת, אבל היא לא נוסעת לכיוון שאנחנו צריכים, אז מה זה עוזר לנו?

הדסה גנץ: יכול להיות שם בית ספר עם מחשבים וכן הלאה, זה לא עונה על הצרכים שלנו.

הדסה גנץ: אנחנו צריכים בית ספר בתוך הקהילה.

הדסה גנץ: אין שום מקום בארץ, שבית ספר של חב"ד לא נמצא בתוך הקהילה, והוא גם קולט אנשים מבחוץ.

הדסה גנץ: אני עצמי מורה בקריית מלאכי, מגיעים לשם מבאר-שבע, מנתיבות, מאשקלון, אבל בית הספר ממוקם בקהילה, הוא יונק מהקהילה שהוא נמצא בה.

הדסה גנץ: אם אנחנו נעביר אותו למקום אחר, בית הספר הזה יתפרק, מי צריך בכלל את בית הספר הזה?

הדסה גנץ: מהניסיון שלי, הדבר הזמני זה הקבוע ביותר, והראיה שאנחנו כבר 20 שנה נמצאים במבנה של בית כנסת, וילדים נפצעים, ואני לא רוצה לדבר על המצוקה, כי ראש העיר מכיר בה, אז בכלל אין צורך לדבר על זה.

הדסה גנץ: מאחר והזמני הזה, אין לי שום ביטחון ושום ידע כמה זמן הוא יימשך, אז לפחות שזה יהיה זמני אנושי.

הדסה גנץ: ואם בתוך הקהילה שלנו עומד בית ספר שמחציתו ריק, מה אכפת לתת לנו אותו?

הדסה גנץ: אנחנו נטרוף את הילדים האחרים?

הדסה גנץ: למה זה צריך להפריע למישהו?

הדסה גנץ: שיחצו אותו, שיסגרו אותו, הרי ממילא הם רוצים לעשות בזה בית ספר פדגוגי, למה שאנחנו לא נהנה?

הדסה גנץ: משום שיש בית ספר אחר שהוא לא עונה לצרכים של אף אחד?

מנחם גלוכובוסקי: לבית ספר שז"ר יש שני מבנים, בניין גדול ובניין קטן, ובבניין הקטן יש תשע כיתות, ויש אפשרות לכניסה מרחוב אחר לגמרי.

מנחם גלוכובוסקי: כרגע יש 14 כיתות ריקות בבניין הגדול.

מנחם גלוכובוסקי: אנחנו הצענו לראש העיר פתרון זמני, עד שהעסק ייגמר בבנייה.

זבולון אורלב: הוא הציע את זה.

שוקי פורר: הצעתי, לא בדיוק את זה, אבל נמצא פתרון.

זבולון אורלב: אני מאוד תומך במה שאומר ראש העיר, שאסור להתמקד בפתרון זמני.

זבולון אורלב: קודם כול, אתה צריך להבין מה פתרון הקבע.

זבולון אורלב: אם תדע מה פתרון הקבע, אפשר לתפור גם פתרון זמני.

זבולון אורלב: הוא הציע פתרון קבע כפי שהוא הציע, לבנות את מבנה הקבע במקום שהיה מיועד רק לבית ספר.

שוקי פורר: אני מוכן להצטרף להצעה שלו, בשבילי זה היינו אך אם בית ספר שז"ר יעבור למבנה החדש.

זבולון אורלב: מה שאומר ראש העיר, שבטריטוריה הזאת צריכים להיות שני בתי ספר: האחד של חב"ד, והשני של שז"ר, נקודה.

זבולון אורלב: ופתרון הביניים נגזר מהדבר הזה.

הדסה גנץ: פתרון הביניים הוא חשוב ביותר, אי-אפשר לסבול יותר.

זבולון אורלב: הואיל ואני בא לעזור לך, אז אני אומר לך שהפתרון הזמני הוא לא החשוב ביותר, פתרון הקבע הוא החשוב ביותר.

הדסה גנץ: לגבי פתרון הקבע, אני לא רואה שיש מחלוקת.

זבולון אורלב: יש מחלוקת גדולה מאוד.

זבולון אורלב: יש רק בעיה קטנה אחת, שבעל המאה לא מסכים.

זבולון אורלב: כולם מסכימים - העירייה, הבורר, חב"ד, שז"ר - אבל בעל המאה לא מסכים, אז אל תגידי שפתרון הקבע מוסכם.

הדסה גנץ: מה שהתכוונתי להגיד, שאני לא יודעת כמה זמן יימשך התהליך הזמני הזה, ואנחנו רוצים שהתהליך הזמני הזה יהיה אפשרי וקביל עלינו.

זבולון אורלב: זאת מטרתנו.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: עורכת דין סמדר לוי, את מבינה לבד שפה זה לא דיון משפטי, אז, אנא ממך, לפנים משורת הדין אני נותן לך רשות דיבור.

סמדר לוי: רציתי לחדד כמה דברים.

סמדר לוי: קודם כול, בעניין בית ספר הדרים שהוצע כאן.

סמדר לוי: אסור לנו לשכוח שצפויה התנגדות גם מתושבי השכונה של קריית משה, שהם רוצים את בית הספר לצורכי הקהילה, ואז הבעיה לא תיפתר.

סמדר לוי: דבר שני.

סמדר לוי: מה קורה בשנת הלימודים התשס"א?

סמדר לוי: התלמידים לומדים במתנ"ס, ויש לי מכתב מהמתנ"ס, שהם לא יסכימו שהם ילמדו שם יותר.

שי כנעני: המתנ"ס הוא של חב"ד.

סמדר לוי: הוא משבש את כל הפעילות.

סמדר לוי: לא ההורים ולא המתנ"ס מסכימים לזה.

סמדר לוי: המצב קשה מאוד, יש צפיפות גדולה, התנאים הם לא תנאים.

סמדר לוי: חשוב להחליט כאן היום גם מה קורה לגבי השנה הקרובה.

סמדר לוי: מבחינתנו אנחנו מוכנים להציע את הפשרה שהגענו אליה בבית משפט.

זבולון אורלב: פשרה בין מי למי?

סמדר לוי: בית התושבים, העירייה ואנשי חב"ד, שמשרד החינוך הטיל עליה וטו והכשיל אותה.

זבולון אורלב: את מדברת על הפשרה שהם ייכנסו במקום שז"ר, ולשז"ר ייבנו בית ספר חדש?

סמדר לוי: כן.

סמדר לוי: יש עוד אפשרות, שישאירו את בית הספר במתחם עצמו עם גני הילדים, ואנחנו נוותר על פנימייה.

סמדר לוי: זה בתנאי שאנחנו מסכימים כאן על הסדר.

זבולון אורלב: זה מה שראש העיר הציע, ולזה משרד החינוך לא מתנגד לפי מה ששמחה שניאור אמר בהתחלה.

זבולון אורלב: אם תבוא העירייה ותגיד "אנחנו מממשים את האישור שבזמנו נתתם לנו", אני לא רואה שום בעיה.

זבולון אורלב: כך הבנתי משמחה שניאור.

שי כנעני: הבנת נכון.

שוקי פורר: אבל יש לנו בעיה של הבג"ץ.

שוקי פורר: בג"ץ מנע את זה עד עכשיו.

זבולון אורלב: אם יבוא משרד החינוך וההורים והעירייה לבג"ץ ויגידו: זה מה שמוסכם עלינו, אני מניח שזה יתקבל.

מנחם גלוכובסקי: תושבי השכונה לא מסכימים.

זבולון אורלב: אבל ראש העיר אמר שהוא מקבל על עצמו לשכנע את התושבים.

שוקי פורר: לא אמרתי.

שוקי פורר: אמרתי שאני מוכן לעמוד על הנקודה הזאת גם מול התנגדות התושבים.

שוקי פורר: אמרתי שאני מאמין שאם נבוא בחזית אחידה, הוועדה, משרד החינוך, חב"ד והעירייה לבג"ץ, נקבל את זה.

ארז קרלנשטיין: יש כאן היבט ציבורי מול היבט כספי.

ארז קרלנשטיין: בהיבט הציבורי ובהיבט הכספי משרד החינוך מביא טענות ברורות - כסף.

ארז קרלנשטיין: בהיבט הציבורי בא בג"ץ ואמר: יש פה היבט ציבורי.

ארז קרלנשטיין: כך דיברו השופטים, במו אוזניי שמעתי.

ארז קרלנשטיין: זאת אומרת, השופטים טוענים שבהיבט הציבורי יש כאן פגיעה ברגשות התושבים, ולכן בית המשפט מברך על אווירת הפישור.

ארז קרלנשטיין: כשאתה בא ואומר "אין פישור - - -"

זבולון אורלב: הולכים לפשרה של הבורר.

ארז קרלנשטיין: בפירוש לא.

ארז קרלנשטיין: ההצעה של ראש העיר, שאני תומך בה, היא אומרת בעצם: אין פשרה.

זבולון אורלב: שי כנעני, אם אתה מסכים לבנות במקום המקורי בית ספר לחב"ד, מה אכפת לך לבנות שם את שז"ר?

שי כנעני: אני רוצה לפתוח את היריעה קצת יותר רחב, ברשותך.

שי כנעני: הרי אין לנו מחלוקת על זה שמשרד החינוך והתרבות הסכים לבנות בית ספר של שמונה כיתות סך הכול.

שי כנעני: הפשרה שהוצעה אומרת, שבמקום שמונה כיתות, תשלם קופת המדינה יותר.

שי כנעני: היותר הזה בא לידי ביטוי בשני מקומות, הוא בא לביטוי בזה שלרשות חב"ד, במקום שמונה כיתות שמשרד החינוך והתרבות צריך להעמיד לרשותם 24 כיתות, כלומר, פי שלוש, במבנה של שז"ר יש 24 כיתות.

זבולון אורלב: אל תעמידו לרשותם את כל המבנה.

שי כנעני: זה לא מה שנאמר בהצעת הבורר.

זבולון אורלב: אני מציע עכשיו את ההצעה שלי.

זבולון אורלב: המדינה לא חייבת לתת להם ישיבה תיכונית, והמדינה לא חייבת לתת להם בית כנסת, אני מדבר על משרד החינוך.

זבולון אורלב: משרד החינוך צריך להעמיד לרשות חב"ד בית ספר נורמלי על-פי הפרוגרמה של בית ספר חב"ד, נקודה.

זבולון אורלב: מה שאישרת להם במקום החדש, תן להם את זה בשז"ר.

שי כנעני: את משרד החינוך הטעו בכל הסיפור של בניית בית ספר חב"ד, משום שהוצג לנו פרוייקט של בניית בית ספר של כיתה בדרגת כיתה, והנה, בתוכנית הכוללת שהוצגה לביצוע, לא נבנה רק זה, אלא עוד המון דברים אחרים.

שי כנעני: מה שהביא לטרפוד הבנייה של בית הספר זה תפסת מרובה, לא תפסת.

שי כנעני: אילו היו בונים רק את בית הספר במקום ההוא, לא היתה קמה התנגדות של הציבור.

מנחם גלוכובסקי: לאו דווקא.

שי כנעני: אינני מתנגד לבניית פנימיה וישיבה וכך הלאה, אני רק מדבר על האופן שבו זה יצא על פני השטח, ואני מוכן לשים פה את ראשי.

שי כנעני: כשהציגו את התוכניות למשרד החינוך והתרבות, בתוכנית ב-1:200, לא ציינו שבונים שם גם פנימייה וגם ישיבה וכן הלאה, אלא אם כן אני טועה.

שי כנעני: אני רוצה להגיד כמה מילים על עניין בית ספר קהילתי.

שי כנעני: ממה נפשך?

שי כנעני: אם בית הספר הוא בית ספר קהילתי, איך הוא יכול להביא תלמידים ממקום אחר?

שי כנעני: הוא לא יכול להחזיק את החבל משני קצותיו, גם להיות קהילתי וגם להיות על-אזורי.

שמואל הלפרט: מדובר רק על 28 תלמידים.

שי כנעני: המספר הזה לא נכון.

זבולון אורלב: שי כנעני, אומר לך ראש העיר שמסיעים 28 תלמידים.

שי כנעני: 38 תלמידים לומדים בבית הספר הזה ואינם גרים ברחובות.

זבולון אורלב: מתוך 216 תלמידים, , 28 תלמידים מסיעים.

שי כנעני: מתוך 191 תלמידים, 20% מהתלמידים מבחוץ.

שי כנעני: אל תחזיקו את החבל משני הקצוות, גם קהילתי וגם על-אזורי.

שי כנעני: אני לא קונה את זה.

זבולון אורלב: אומר לך ראש העיר: הקהילה גרה פה, 80% מילדי בית הספר גרים פה.

שי כנעני: מסתבר שלא 80%, כי חלק מוסעים בתוך רחובות.

הדסה גנץ: לא הבנתי את מה שהוא אומר.

זבולון אורלב: הוא אומר שיש 191 ילדים, ולא 216, לא 28 מוסעים, אלא 38 מחוץ לרחובות, ועוד מספר בלתי-ידוע של ילדים שמוסעים בתוך רחובות.

שי כנעני: ארבעה ממזכרת בתיה, שניים מקריית עקרון, שלושה מכפר חב"ד.

שי כנעני: תהרוג אותי אם אני אבין למה צריך להסיע ילדים מכפר חב"ד.

ארז קלנשטיין: חינוך מיוחד.

שי כנעני: אני ממשיך: אחד מעמק לוד, אחד מגדרה, חמישה מיבנה, אחד מבת-ים, אחד מהרצליה, אחד מלוד, שלושה מנס-ציונה, עשרה מראשון לציון - כל אלה מצטברים יחד ל-20% מכלל התלמידים בבית הספר.

שי כנעני: הוסף על זה את מה שמסיעים בתוך העיר.

שי כנעני: לכן הצגתו כבית ספר קהילתי מחייבת מחשבה אם אומנם זה כך.

שי כנעני: מכיוון שצריך להניח את הדברים על השולחן, נכון שמרבית התלמידים גרים באזור שבו נמצא בית הספר.

שי כנעני: על זה אין לנו ויכוח.

שי כנעני: מה עניין העמותה בבית ספר רשמי?

שי כנעני: אני מציע לראות את פסק הדין של בית ספר רשמי.

זבולון אורלב: זה חינוך מוכר או רשמי?

שי כנעני: חינוך רשמי.

שי כנעני: זה בית ספר ממלכתי-דתי לכל דבר ועניין.

שי כנעני: ובכל זאת הוא מופעל על-ידי עמותה, ואני שואל: מה לה בתוך בית ספר?

זבולון אורלב: אתה רוצה דיון על העניין הזה, נדון בזה.

זבולון אורלב: מה הקשר?

זבולון אורלב: זה קשור לאיזה בניין הם יקבלו?

זבולון אורלב: אם הם מבטלים את העמותה, אתה בונה להם?

שי כנעני: אני מוכן היום לתת את התקציב במקום ששם סוכם, אין ויכוח על זה בכלל.

שי כנעני: לבנות את בית ספר שז"ר במקום חדש, ולתת את המבנה הזה לשז"ר, על זה נוכל להסכים רק אם מישהו יממן את הפרשי העלות ויחזיר את התקציב למינהל הפיתוח.

זבולון אורלב: כמה כיתות לומדות היום בשז"ר?

שי כנעני: 12 כיתות רגילות ושתי כיתות של חינוך מיוחד, יחד 14 כיתות.

שי כנעני: ניתן לסגור את בית ספר שז"ר ולפזר את תלמידיו בין בתי הספר האחרים במזרח העיר.

שוקי פורר: על זה אנחנו חולקים.

זבולון אורלב: למה זה קשור לחב"ד?

שוקי פורר: כי אז המבנה מתפנה בלי לבנות בית ספר נוסף.

שוקי פורר: למה לבנות בית ספר מיותר?

שוקי פורר: לא בא בחשבון.

שמואל הלפרט: מה דעתך לגבי חלוקת בית ספר שז"ר בינתיים.

שמואל הלפרט: מדובר בשני מבנים נפרדים.

שמואל הלפרט: קיימת אפשרות ליצור כניסה נפרדת לגמרי, לתת בשלב ראשון את הבניין הקטן לחב"ד ואת הבניין הגדול להשאיר, ואז אתם לא צריכים להוציא אגורה שחוקה, והכול יבוא על מקומו בשלום.

שמואל הלפרט: אני לא יודע אם אנשי חב"ד מסכימים לזה.

שי כנעני: אני מסכים להצעה, ובלבד שהיא תהיה פתרון קבע.

שי כנעני: הרי יש בניין של תשע כיתות, אם חסרים כמה מטרים, אני אתן את הפרשי הבנייה, וזה יהיה פתרון קבע.

מנחם גלוכובסקי: אנחנו לא מסכימים לזה כפתרון קבע.

ארז קרלנשטיין: כפתרון זמני, כי מאוד צפוף שם, אין שם שטח.

זבולון אורלב: מנחם גלוכובסקי, בבקשה.

מנחם גלוכובסקי: הפרוגרמה של בית הספר, שהוקצה לנו באזור החדש, היא בעצם ל-16 כיתות.

מנחם גלוכובסקי: עכשיו יש כבר תקציב בשביל בניית שבע כיתות מתוך ה-16, אבל הפרוגרמה היא בנייה ל-16 כיתות.

זבולון אורלב: שי כנעני הוא הממונה על הפרוגרמה.

זבולון אורלב: יש פרוגרמה ל-16 כיתות.

שי כנעני: שמונה כיתות שצומחות ל-16 כיתות, אני עוד לא רואה את ה-16 בדרך.

ישראל זלמנוביץ: יש לי 11 ילדים.

זבולון אורלב: יש פרוגרמה ל-16 כיתות ותקציב לשמונה כיתות?

שי כנעני: יש פרוגרמה עתידית לבניית 16 כיתות, שאין לי שום מושג מתי יהיה צורך לממש אותה, כי מספר הילדים היום מרחובות הוא פחות מ-20 ילד בשנתון, ובסך הכול סדר גודל של בין 22 ל-28 ילדים בשנתון.

שי כנעני: מתי יעברו את ה-40, אינני יודע.

זבולון אורלב: כמה תלמידים יש בכיתה א'?

שי כנעני: 22 תלמידים.

זבולון אורלב: כמה תלמידים בכיתה ב'?

שי כנעני: 28 תלמידים.

זבולון אורלב: כמה תלמידים בכיתה ג'?

שי כנעני: 26 תלמידים.

שי כנעני: והלאה 25, 25, 31, 14 ו-20.

שי כנעני: אנחנו רואים עקומה מתנדנדת.

הדסה גנץ: אי מכירה הרבה מאוד חברות שלי שבשמחה היו שולחות לחב"ד אילו היו תנאים אנושיים.

מנחם גלוכובסקי: כשאנחנו מדברים על הפרוגרמה, כיוון שיש 16 כיתות, בסוף אנחנו נגיע לזה.

מנחם גלוכובסקי: הסיבה שמשרד החינוך אישר אותה היא, משום שראו בטווח הזה.

מנחם גלוכובסקי: ראו את הגידול שיש בגנים, הם מפוצצים.

זבולון אורלב: איך אתה מסביר את מספרי הילדים מכיתה א' עד ח', שהם לא במספר עולה?

מנחם גלוכובסקי: בגלל המקום.

מנחם גלוכובסקי: מי רוצה ללמוד בתוך בית כנסת?

זבולון אורלב: המפשר היה במקום?

מנחם גלוכובסקי: הוא לא היה במקום.

מנחם גלוכובסקי: אנחנו שומעים את ההתפרצות של האנשים, בגלל המצוקה של הילדים במקום שהם לומדים בו.

שי כנעני: יש לי הצעת סיכום.

שי כנעני: אני מציע לקחת תשע כיתות מתוך שז"ר, אחרי שנעשה בדיקה מדויקת, ותשע כיתות נותנות פתרון לחב"ד במצבה היום.

שי כנעני: כאשר יוכח, מה שטוענים החברים פה, שלא באים מספיק תלמידים משום שאין מקום, ויתחיל גידול, כי יהיה יותר מקום ורווחה, ואז נלך להמשך.

שמואל הלפרט: חב"ד מסכימים לכך באופן זמני.

מנחם גלוכובסקי: באופן זמני בלבד, בתנאי שבונים.

זבולון אורלב: הוא גם מציע באופן זמני.

מנחם גלוכובסקי: האופן הזמני שלו שונה מהאופן הזמני שלי.

מנחם גלוכובסקי: האופן הזמני שלנו זה עד שאנחנו גומרים את הפרשה של הבג"ץ ומתחילים לבנות, או שמקבלים את שז"ר כולו.

מנחם גלוכובסקי: והוא אומר: כשיהיה גידול של כיתות, אז אנחנו נדבר.

שוקי פורר: אם רוצים שיהיה לחב"ד בית ספר, אסור לצאת מפה עם החלטה אחרת מאשר, קודם כול לעשות כל מאמץ לבנות בית ספר, ואז לא משנה אם יהיה שם שז"ר או חב"ד.

מנחם גלוכובסקי: עקרונית, אין לנו התנגדות לבנות את בית הספר במקום שהוצע, אנחנו רק שוכחים שתושבי העיר מתנגדים לזה, והם החריפו את ההתנגדות שלהם, הם קיבלו תיאבון מכך שהבג"ץ נתן להם את צו המניעה על הבנייה--

זבולון אורלב: צו ביניים.

מנחם גלוכובוסקי: --והם לא מוכנים אפילו לשמוע על זה.

מנחם גלוכובוסקי: ובבג"ץ עצמו, כשביקשנו מהם, אולי תפרידו בין בניית בית הספר לשאר הדברים במתחם, הם לא היו מוכנים בשום אופן לזה.

מנחם גלוכובוסקי: אני לא יודע אם ד"ר שי כנעני קיבל את זה שיש עוד דברים שנבנים במתחם, אלה היו דווקא אותם מגרשי ספורט, שהיו בבית ספר יסודי.

מנחם גלוכובוסקי: במקום שעיריית רחובות תצטרך להקציב שטחים נוספים בשביל תיכון, מגרשי ספורט וכדומה, הם הצמידו את התיכון שלנו עם הפנימייה על-יד, כדי שתהיה הריכוזיות, כדי להציל אותם מלתת שטחים נוספים.

מנחם גלוכובוסקי: ואני לא רואה שום סיבה שבכלל משרד החינוך יהיה מעורב בצד הזה של העניין, שיש תיכון שבונים ליד, שזה לא שייך לבעיה שיש לפנינו.

מנחם גלוכובוסקי: אנחנו באמת רוצים פתרון קבע, ומה שהרב הלפרט אמר קודם, זה באמת הרבה יותר פתרון קבע בגלל התנגדויות התושבים, שנקבל את שז"ר כולו, ואז נוכל להתארגן על כל הצרכים.

זבולון אורלב: למה שמשרד החינוך ייתן?

זבולון אורלב: אם יש לך תקציב לשמונה כיתות, הוא לא ייתן לך ל-24 כיתות.

זבולון אורלב: תבין גם אתה אותו.

זבולון אורלב: אם לא תבין את הבעיות של הצד השני, לא נפתור את הבעיה.

זבולון אורלב: לו יש תקציב לשמונה כיתות, נקודה.

זבולון אורלב: הוא מוכן לתת לך.

ישראל זלמנוביץ: בין כה וכה הכיתות בשז"ר עומדות ריקות.

זבולון אורלב: אתה מדבר על הפתרון הזמני, ואנחנו מדברים על פתרון הקבע.

זבולון אורלב: הוא מדבר על פתרון הקבע, שיקבלו את כל שז"ר, את כל ה-24 כיתות, ויבנו לשז"ר בית ספר חלופי.

שי כנעני: אולי העירייה תחפש אתר חלופי לבנות לא רחוק את בית הספר של חב"ד.

זבולון אורלב: בלי לבדוק, אני אומר לך, שכנראה הפכו כבר כל אבן באזור הזה.

שי כנעני: מתוך היכרותי איך עובדים עם טבעות, אני אומר לך: במקרה הזה, אני לא בטוח שאתה צודק.

שוקי פורר: זבולון אורלב צודק.

שי כנעני: אתה מוכן שנשב יחד עם החבר'ה שלי?

שוקי פורר: ודאי שאני מוכן.

ארז קרלנשטיין: כך נקבור את הבעיה לעוד כמה שנים.

שי כנעני: אני מוכן להסכים לתת להם את כל שז"ר, בתנאי שהעירייה תסכים לסגירתו של שז"ר הממלכתי.

מנחם גלוכובסקי: מכיוון שמדובר פה על ההיבט הציבורי, לאחר שהבג"ץ בירך על הפישור, אמרנו: על אף שיש הקצבה כרגע של שמונה כיתות, אבל צריך לגמור פרשה עם הד ציבורי עם פישור.

מנחם גלוכובסקי: יש 16 כיתות בפרוגרמה, יש לנו כיתה לחינוך מיוחד, ורק בגלל שאין לנו מקום אנחנו לא יכולים להתפתח.

מנחם גלוכובסקי: אנחנו יכולים לפתוח עוד ארבע כיתות לחינוך מיוחד.

מנחם גלוכובסקי: לכן, מתוך 24 כיתות, 20 כיתות יהיו מאוכלסות.

מנחם גלוכובסקי: יש כרגע כיתה טיפולית שפועלת.

שי כנעני: אני מבקש לעמוד על דיוק העובדות.

שי כנעני: בפרוגרמה יש 16 כיתות, וזה כולל גם את הכיתה לחינוך מיוחד.

מנחם גלוכובסקי: 16 כיתות זה לא כולל חינוך מיוחד.

מנחם גלוכובסקי: לא היה חינוך מיוחד בזמן שהקציתם את ה-16 כיתות.

שי כנעני: הכיתה הטיפולית כלולה בתוך חדרי הספח.

מנחם גלוכובסקי: אנחנו עומדים על 20 מתוך 24 כיתות, שיהיו מאוכלסות בסופו של דבר, לכן אנחנו מבקשים ממשרד החינוך שהם יתחשבו, בגלל ההיבט הציבורי, בגלל הסבל של הילדים, בגלל בקשת הבג"ץ.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: גם אם נלך על הפתרון, שעכשיו אנחנו בונים רק את בית ספר חב"ד במקום החדש, גם אז צריך לחכות לבג"ץ.

שוקי פורר: צריך לעשות מאמץ.

זבולון אורלב: אני שואל את הורי שז"ר, אם תחליט ועדת החינוך בהסכמת ועדת החינוך, שפתרון הקבע זה בניית בית הספר במקומו המקורי, האם מבחינת

זבולון אורלב: כם יש מניעה שהם יקבלו את המבנה הזמני הקטן עד שיושלם הבניין?

זבולון אורלב: אני אומר גלוי, אם העסק הזה יעבור בבג"ץ, צריך לקיים עוד ישיבה עם משרד החינוך ולהחליט סופית אם באמת בונים פה את חב"ד או שעושים את החילופים.

זבולון אורלב: אין טעם כרגע לדון בזה, קודם כול צריך להשיג את האישור לבנות את חב"ד.

ארז קרלנשטיין: צריך לבנות מבנה של בית ספר.

מיכאל אביטן: אני מכבד את כולם, ובהתחלה ניסיתי לדבר באווירת פיוס ושיתוף פעולה, אבל מה שעשיתם הוא לא הוגן.

מיכאל אביטן: הבאתם עובדות שהן לא נכונות על בית ספר שז"ר.

מיכאל אביטן: שום כיתה שם לא סגורה.

מיכאל אביטן: אני לא מתבייש להגיד שהפרדנו את הגדולים והקטנים, משום שהמבנה של 14 הכיתות הוא מבנה מיושן וצר, ובגלל בעיות של אוכלוסייה, ולא נכנסתי פה לחתך האוכלוסייה.

מיכאל אביטן: אבל בגלל בעיות קשות שהיו לנו של אלימות וונדליזם, ההורים מימנו שמירה אחרי הצהרים, והתחלנו לעלות על דרך המלך, וזה עלה רק מכיוון שעשינו הפרדה בין הקטנים לגדולים, ואני לא מתבייש להגיד: יש לנו ספרייה ויש לנו כיתת מחשב ויש לנו כיתת טבע.

מיכאל אביטן: מה שרוצים לעשות עכשיו זה להגיד: תחזרו 20 שנה אחורה, תחזרו לאותה מצוקה.

מיכאל אביטן: אנחנו מטפלים באוכלוסייה מעורבת ובעייתית, ואתם יודעים את זה.

מיכאל אביטן: אלינו גם מגיעים תלמידים מקריית משה ויש עלייה גדולה מרוסיה, ואנחנו מנסים לתת פתרונות, וההורים משתתפים בכספם ובזמנם כדי להעלות את בית הספר הזה על הפסים, והעלינו אותו.

שוקי פורר: בית ספר שז"ר נמצא בהמראה, ואנחנו גאים על כך.

מיכאל אביטן: פינינו את הבניין לא מרצוננו, והיינו אצל ראש העיר, ועכשיו נלך לנסיגה ונסיגה רצינית.

מיכאל אביטן: זו לא בושה להגיד, שאנחנו רוצים להתקדם.

מיכאל אביטן: לידיעתכם, בית הספר שלנו הוא בית ספר קהילתי עם מסלול תל"י - תגבור לימוד יהדות - וגם אנחנו רוצים להיות אבן שואבת.

מיכאל אביטן: אלינו לא רוצים להגיע בגלל המוניטין שהיו גרועים, אבל התחלנו להראות תוצאות, ומתחילים להתייחס אלינו אחרת.

מיכאל אביטן: עכשיו אומרים לנו: היכנסו חזרה לצמצום, והולכת להיות שם בעיה חמורה מאוד של בטיחות.

מיכאל אביטן: 400 תלמידים ויותר, קטנים וגדולים, בהפסקה כולם מתפרצים במדרגות צרות, וזו בעיה חמורה.

מיכאל אביטן: רוצים להכניס אותנו למכלאות ולהגיד: תחזרו, ולא משנה החינוך.

מיכאל אביטן: אני מכבד את חב"ד, ואני אעזור לכם להגיע לפתרונות, אבל כאן פותרים בעיה ויוצרים בעיה אחרת.

זבולון אורלב: ארז קרלנשטיין, אתה עם שמונה כיתות רוצה לקבל מבנה של 24 כיתות.

זבולון אורלב: תבין אתה אותו, שיש לו 14 כיתות.

ארז קרלנשטיין: פינו את המבנה הקטן.

מיכאל אביטן: לא פינו, אילצו אותי.

מיכאל אביטן: היתה פשרה, ביקש מאתנו ראש העיר לפנות לשנה.

מיכאל אביטן: אנחנו הסכמנו לפשרה של מרפ"ד, והיה לנו מאבק רציני, וההורים רצו לצאת, והמנכ"ל אמר: אנחנו הולכים לבנות בניין למרפ"ד, זה יהיה פרוייקט של שנה, והוא התחייב: אחרי שנה או קצת יותר יחזירו לכם את הבניין.

מיכאל אביטן: אמרנו: אם כך, יישר כוח.

מיכאל אביטן: בכל מקרה, ההפרדה לא תעבוד שם, כי אנחנו בית ספר מעורב.

מיכאל אביטן: חב'רה זה לא קיר, יש שם מגרש ספורט, והבנות שלנו יסתובבו שם.

מיכאל אביטן: תהיה שם אלימות, והיא מיותרת.

אריה גרינברג: הוא צודק, יש בעיה רצינית.

מיכאל אביטן: זה לא טוב לכם ולא טוב לנו.

זבולון אורלב: זה אפשרי או לא?

אריה גרינברג: יש בעיה גם מבחינת משרד החינוך, שהם לא מוכנים לעשות שום דבר.

זבולון אורלב: אתה הדובר של משרד החינוך?

אריה גרינברג: אני דובר של ההורים, ויש פה תקיעת מקל בגלגלים.

אריה גרינברג: משרד החינוך תוקע את העניין כבר במשך שנה וחצי.

ארז קרלנשטיין: אפשר לבנות קיר וכניסה נפרדת מרחוב אחר, ולא יהיה שום קשר ביניהם בכלל.

מיכאל אביטן: אנחנו נבעיר את השכונה.

זבולון אורלב: שי כנעני, בשונה ממה שאתה אומר וממה שאומר שמחה שניאור, אני כן מקבל שבית הספר, עיקרו, רובו, הוא בית ספר קהילתי.

זבולון אורלב: הרוב המכריע של תלמידיו באים מקהילה שגרה בשכונת דניה, והמציאות שבית הספר הקיים פועל שם היום.

זבולון אורלב: לכן, הפתרון צריך להיות במסגרת שכונת דניה.

זבולון אורלב: זו צריכה להיות ההסכמה הראשונה.

זבולון אורלב: הפתרון של הדרים, עם כל זה שאני מבין שעומד שם מבנה ריק, ואני משתגע מזה.

שי כנעני: עומד יותר ממבנה ריק בתוך רחובות, הרי חצי בית ספר שז"ר עומד ריק.

זבולון אורלב: דבר שני.

זבולון אורלב: הייתי תומך בהמלצת הבורר, כלומר, רואה את המציאות נכוחה.

זבולון אורלב: הרי בסופו של דבר, גם אם דובר בישיבה, הרי הישיבה בסוף גם תאושר, אם יש תלמידים, יאשרו פרוגרמה.

זבולון אורלב: זה כמו בעניין ה-16 כיתות, אם כי יכול להיות שה-16 כיתות מכוונות ליסודי.

שי כנעני: 16 הכיתות מכוונות ליסורי.

זבולון אורלב: הואיל וזה אזור נבנה, במרחב המזרחי-דרומי של רחובות, עד כמה שאני מכיר, הרי היא שכונה צומחת.

שי כנעני: זבולון אורלב, בנו ברחובות, במהלך השנים האחרונות, אלפי דירות חדשות, בדקנו את המספרים יחד עם ראש העיר בדיון האחרון שקיימנו, ומספר התלמידים בחינוך הממלכתי, לצערי העמוק, לא גדל, חרף הבנייה המסיבית.

זבולון אורלב: אני ממליץ למשרד החינוך לקבל את המלצות הבורר דב לוין.

זבולון אורלב: אם משרד החינוך, משיקולים שלו, לא מקבל את ההמלצות של הבורר, אני בעד לממש את הסיכום, לבנות בית ספר חב"ד בשכונת היובל.

שי כנעני: לזה המשרד לא מתנגד.

זבולון אורלב: בפתרון הביניים, ללכת למבנה שפונה בבית ספר שז"ר ולהחליט אחרי הבג"ץ.

זבולון אורלב: הרי זה צריך לעבור אישור בג"ץ, ואני מוכן להתייצב עם ראש העיר לפני הבג"ץ בעניין הזה, כדי שיינתן היתר לבנות את בית ספר חב"ד.

זבולון אורלב: אם וכאשר יינתן ההיתר, נצטרך אז לשבת, אני לא יודע מתי הבג"ץ יחליט, ולהחליט אז סופית.

זבולון אורלב: לראות מה הפערים, לשבת עם העירייה ולראות איך ניתן לעשות סבב מבנים באופן שלא תצאו ניזוקים בחילופים בין שז"ר לבין המבנה החדש, שזה בעצם תוספת של שש כיתות לפחות.

זבולון אורלב: כלומר, לבית ספר חב"ד רציתם לבנות שמונה כיתות, ופה אתם צריכים לבנות 14 כיתות.

שי כנעני: אנחנו לא נבנה בית ספר מיותר, נקודה, ככל שאנחנו מסוגלים לעמוד בהחלטות שלנו.

זבולון אורלב: בית ספר חב"ד הוא לא מיותר.

שי כנעני: אילו היו עובדים במדינה שלנו, לא כמדינה עשירה, אלא כמדינה ענייה, כמו שאנחנו, כי יש לנו את הדוד סם שעוזר לנו, אז היו אומרים לעיריית רחובות: זה מספר החדרים שיש בעירכם, אינכם זקוקים לתוספת בנייה, ולא היו מאשרים גם את חב"ד, ולא היו מאשרים לשום זרם, כאשר החינוך הממלכתי במקרה הנוכחי מחזיק בידיו עודף ענק של חדרים, והחינוך של חב"ד במקרה הנוכחי סובל.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה השיקולים להשאיר את בית ספר שז"ר פתוח, ולא לאחד עם בית ספר סמילנסקי ובית ספר שריד.

אפרים מפעי: מדברים פה על בית ספר חב"ד, אז זה לכבודנו ולכבוד הוועדה, אבל צריך לומר שזה בית ספר ממ"ד לכל דבר, עם כל מה שמשתמע מזה.

שי כנעני: אם כך, למה שלא תלך לממ"ד שהוא ליד?

זבולון אורלב: אנחנו מסכמים, דבר ראשון שבית ספר ממלכתי דתי חב"ד ברחובות הוא בית ספר קהילתי בעיקרו, ולכן ממליצה הוועדה שפתרון הקבע שלו יהיה בשכונת דניה או בסמוך לה.

זבולון אורלב: דבר שני - הוועדה תומכת בהמלצות המפשר דב לוין.

זבולון אורלב: דבר שלישי - אם משרד החינוך איננו מקבל את המלצות המפשר, תובעת הוועדה לבנות את בית ספר חב"ד, ורק את בית ספר חב"ד בלי המבנים הנוספים, במקומו המקורי בשכונת היובל.

זבולון אורלב: דבר רביעי - עד להשלמת מבנה בית הספר ממליצה הוועדה להעביר את בית הספר למבנה הקטן של בית ספר שז"ר לתקופה זמנית וקצובה עד להשלמת מבנה הקבע.

זבולון אורלב: תודה רבה, ולהתראות.