ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 149, 2000-07-25 10:30

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: למרות שאנשי המינהלת עדיין לא הגיעו, אני מציע שנפתח את הישיבה.

זבולון אורלב: כמו כן אני מקדם בברכה את השר חיים רמון.

זבולון אורלב: הואיל ויש לנו פחות משעה לישיבה, אנחנו נתחיל, ישר ולעניין.

זבולון אורלב: אתם, רבותי, מודעים למגבלות הצילום של החברים מצד"ל?

זבולון אורלב: לא מודעים?

זבולון אורלב: אז החברים מצד"ל מבקשים לא להיות מצולמים ואני מבקש לכבד את בקשתם.

זבולון אורלב: יש כאן חמישה אנשים, השניים האחרונים והשלושה האלה, שאנחנו מבקשים לא לצלמם.

זבולון אורלב: פניהם לא ייראו.

זבולון אורלב: התמונה שהצטיירה היא שהמשפחות, כמו שאתה יודע, גרות בתנאים קשים, בחדרים בבתי הארחה והילדים לא התחילו את מסגרת הלימודים, שזאת אנחנו רואים כזכות אלמנטרית.

זבולון אורלב: ציינו, שלהבדיל אלף אלפי הבדלות, ילד של עובד זר בלתי חוקי מתקבל ללימודים במדינת ישראל מהיום למחר ואנחנו מתגאים בזה, כי האמנות הבינלאומיות מדברות על כך שילד זכאי לשני שירותים בלי שום קשר למה עושים הוריו.

זבולון אורלב: האחד הוא חינוך והשני זה בריאות.

זבולון אורלב: מדינת ישראל יכולה, אגב, להתגאות בשירותים האלה.

זבולון אורלב: רק לפני שבוע קראנו שהגיעה קבוצה מצ'צ'ניה שביניהם היה רק יהודי אחד ומדינת ישראל מיד קיבלה אותם, מיד קלטה אותם.

זבולון אורלב: גם מבוסניה במלחמה קלטנו קבוצה.

זבולון אורלב: לכן זה די תמוה שמדובר פה ב 1400 ילדים שאין להם ידיעה מה עומד לקרות אתם.

זבולון אורלב: אין החלטות וכששאלנו מה קורה עם התקציב, אמר לנו נציג המינהלת הביטחונית שהוא לא יודע.

זבולון אורלב: הוא יודע רק דבר אחד: שהתקציב לחינוך לא יבוא מהמינהלת הביטחונית.

זבולון אורלב: האגודה למען החייל, שנציגה נמצא פה ושזכתה, אגב, להרבה שבחים מאנשי צד"ל על האירוח שלהם במתקני האגודה, אמרו: זה לא עניין שלנו.

זבולון אורלב: היו שם נציגי צה"ל, צה"ל אמר: זה לא עניין שלנו.

זבולון אורלב: היה נציג משרד החינוך והתרבות שאמר: אם רוצים שנקלוט אותם, שיתנו לנו תקציב.

זבולון אורלב: הרגשנו שילדי צד"ל נופלים בין השולחנות ואין שום ידיעה מה עומד לקרות אתם.

זבולון אורלב: אני לא צריך להסביר, שהילדים נמצאים בטראומה.

זבולון אורלב: נקרעו תוך יום אחד מבתיהם, עברו לסביבה לא ידועה להם, חיים בחוסר וודאות, חיים בתנאי לחץ עם המשפחות, כל אחד מבין גם את הנזקים הנפשיים.

זבולון אורלב: ההורים, אגב, לא התחילו אולפנים - שוב, כל מי שמגיע לארץ מגיע לאולפנים למבוגרים - הם לא התחילו אולפנים, גם לא לנשים.

זבולון אורלב: נראה שכאילו מערכת החינוך עומדת אין אונים: איך קולטים 6500 אנשים שמתוכם 1400 ילדים?

זבולון אורלב: לכן נזעקנו, אדוני השר ואני מודה לך שהסכמת להשתתף בישיבה, דבר שמלמד באופן חיובי שלממשלה יש עניין חשוב לראות מה ניתן לעשות.

זבולון אורלב: נמצאים פה נציגי משרד החינוך ונראה איך ניתן לפתור את הבעיה.

חיים רמון: תודה.

חיים רמון: אנשי צד"ל הגיעו לארץ בדיוק לפני חודשיים.

זבולון אורלב: אני מתנצל, אבל חבר הכנסת איוב קרא צריך לעזוב ומבקש לדבר ראשון, ברשותך.

חיים רמון: אם העובדות לא ישנו את מה שהוא יגיד, אז שיגיד.

איוב קרא: אני מתנצל.

איוב קרא: אני צריך להיות ברמת גן באותו נושא.

איוב קרא: אני רוצה לומר ראשית כל, שהשר רמון עושה, עד כמה שהספקתי לדבר אתו בנושאים שקשורים לצד"ל, לטובת העניין.

איוב קרא: יש לי קודם כל בקשה, שארבעת האנשים שנפלטו מלבנון ויושבים במעצר בית, האחרונים שדיברנו עליהם, יטופלו.

איוב קרא: הם יושבים במעצר בית במקום לשחרר אותם ולהכניס אותם, כמו שהבטחת, למקלטים של הועד למען החייל.

איוב קרא: אני רוצה לומר שאנשי צד"ל – אני לא אוהב לקרוא להם פליטים כי זו מילת גנאי בעיני - אנשי צד"ל הם חלק אינטגרלי ממדינת ישראל.

איוב קרא: אין לנו ולא צריך להיות לנו ספק שיש לטפל בהם כמו שראוי לטפל, כנדרש, באזרח ישראלי לכל דבר.

איוב קרא: בנושא חינוך, במקרה הזה.

איוב קרא: אני הולך לרמטכ"ל כרגע - ובגלל זה ביקשתי את רשות הדיבור – בקשר לנושאים שקשורים ל 2200 איש שעצורים בביירות וגם בנושאים אחרים, הקשורים לאנשים שנשארו בתוך לבנון.

איוב קרא: אין לי ספק שקשיי הקליטה מופגנים ורואים אותם בכל מקום, אבל העם בישראל, העם היהודי במיוחד, שעבר טראומות דומות, צריך להתחשב ולתת "פוש" גדול.

איוב קרא: כל אזרחי ישראל צריכים להתגייס כדי להיות דוגמה בסיטואציה הזאת שנקלעו אליה ידידי ישראל.

איוב קרא: אני קורא לשר חיים רמון, קורא לממשלת ישראל, להתעלות מעל כל שיקול פוליטי ולדאוג להם.

איוב קרא: כל הצעקות שנשמעו משלומי לא מביאות תועלת לאף אחד במדינה הזו.

איוב קרא: האנשים האלה, מספיק שהם חלוקים בתוך המשפחות שלהם.

איוב קרא: חלק בלבנון, חלק פה, אין שום סיבה לדכא אותם עוד יותר.

איוב קרא: צריך לתת את ה"פוש" האפשרי, כדי שהאנשים האלה ירגישו טוב ואני בטוח שבמקרה הזה, השר רמון שממונה על הנושא, עושה את מירב המאמצים לטובת העניין.

איוב קרא: אבל, הממשלה והעומד בראשה צריכים ללכת באותו קו.

איוב קרא: יש לי הרגשה שיש פה פספוס.

איוב קרא: מי אשם פה?

איוב קרא: אני לא רוצה להטיל אשמות, אבל יש פספוס וצריך לתת הרגשה טובה וללכת בכיוון שלא יהיה הפספוס הזה.

איוב קרא: ישנם עוד הרבה אנשים שלא מצאו את מקומם בכלל, בשום תחום, במדינת ישראל.

איוב קרא: הם חיים בהרגשה רעה מאד ומאשימים את מדינת ישראל - אני חושב שמדינת ישראל לא ראויה לאשמה הזו - וממשלת ישראל צריכה לתת את הדעת מהר ככל האפשר ולפתור את בעיות החינוך, התעסוקה, השיכון, הרווחה וכל מה שסביב להם.

איוב קרא: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא, שהוא ראש השדולה למען חיילי צד"ל כאן בכנסת.

זבולון אורלב: השר חיים רמון, בבקשה.

חיים רמון: כבוד היושב ראש, תודה לחבר הכנסת איוב קרא שבכל עניין שמגיע אליו והוא מביא לידיעתי, אני מנסה לפתור אותו ואני מודה לו על כך.

חיים רמון: מכיוון שהנושא בוועדה הזו זה נושא החינוך, הרי שאני אינני יכול – וגם אינני רוצה - להיכנס לנושאים אחרים, למרות שקשה לנתק.

חיים רמון: הגיעו לארץ לפני כחודשיים ויומיים קרוב לששת אלפים אנשי צד"ל, סך הכל כאלף שמונה מאות משפחות.

חיים רמון: יש שם סדר גודל של בין 1500 ל 2000 ילדים שצריך לתת להם מענה.

חיים רמון: כמובן שהימים הראשונים היו ימים מאד בעייתיים, אבל דווקא בימים הראשונים, מבחינת הילדים, ניתנה תעסוקה מאד אינטנסיבית כי היתה התנדבות מאד משמעותית של הרבה גורמים אזרחיים, כמו תנועות נוער וכדומה והילדים טופלו על ידם.

חיים רמון: בסיור שערכתי שלושה – ארבעה ימים לאחר שהם הגיעו, שבוע לאחר שהגיעו, באתי במקרה למקום וכל הילדים היו בהפעלה והיתה פעילות.

חיים רמון: לאחר מכן רוב הפעילות נעשתה על ידי האגודה למען החייל שעשתה עבודה יוצאת מן הכלל, מבלי שהובטחו לה כל אמצעים.

חיים רמון: עכשיו יש, כמובן, ויכוח תקציבי עם האוצר על כך.

חיים רמון: הם הלכו ופעלו ונתנו מענה עד כמה שהאגודה למען החייל יכולה לתת מענה לילדים.

חיים רמון: הם לא גוף חינוכי מקצועי, הם לא יודעים לעשות את זה והם עשו כמיטב יכולתם, באמת, בצורה הכי טובה שיכולה להיות.

חיים רמון: זה גם עלה להם לא מעט כסף וכמובן שעכשיו, האוצר, לאחר שהם כבר הוציאו את הכסף הזה, מתכחש להוצאות שהם הוציאו והם צריכים להתדיין על הכסף.

חיים רמון: בתחילת יולי, לאחר שלצערי כל הפניות שלי למשרד האוצר ולמשרד החינוך, שישבו ויסכמו את הפעלת הקייטנות והאולפנים עלו בתוהו, התקיימה ישיבה בנושא.

חיים רמון: משום מה הם לא הצליחו להיפגש עד אז והיה ברור שמשרד החינוך, כפי שהבהיר, לא יוציא שקל מתקציב המשרד, אלא הוא מצפה ובצדק, לקבל את התקציב ממשרד האוצר כחלק מההוצאות של קליטת אנשי צד"ל בישראל.

חיים רמון: התקיימה ישיבה ביום רביעי החמישה ביולי, בתחילת הקיץ.

חיים רמון: ברור היה מה שאמר יושב ראש הוועדה במאמר מוסגר, שלקלוט אותם לבתי ספר בסוף שנת הלימודים, זה היה בלתי אפשרי.

חיים רמון: אף אחד גם לא ציפה לכך והילדים גם לא היו הולכים.

חיים רמון: הכוונה היתה לתת להם בחודש הראשון את מה שעשתה האגודה למען החייל ולקראת חודשים יולי אוגוסט לקלוט אותם במסגרת של קייטנות ואולפנים.

חיים רמון: זו היתה התכנית המקורית.

חיים רמון: כפי שאני אומר, עד החמישה ביולי, לצערי, הפקידות של משרד החינוך והפקידות של משרד האוצר – לא חשוב כרגע מי אשם – לא הצליחו להגיע להבנה בעניין הזה.

חיים רמון: בחמישה ביולי קיימתי ישיבה.

חיים רמון: הוריתי לאגודה למען החייל להפסיק את כל הפעילויות שלה אם היא לא תתוקצב לאלתר מהאוצר מכאן ולהבא.

חיים רמון: כמובן שתחת האיום הזה האוצר מיד תיקצב את האגודה.

חיים רמון: כמובן שעל העבר הוא משחק אתה, אבל מהיום שהודעתי לאוצר שאם הם לא יתקצבו את הפעילות של האגודה למען החייל אז מאותו יום ראשון היא תפסיק כל פעילות, כמובן שהכסף הזה ניתן מיד והוא מוזרם.

חיים רמון: אני חשבתי שהפעילות של האגודה למען החייל איננה מספיקה ואיננה טובה דיה.

חיים רמון: הם עושים את הכי טוב שהם יודעים, אבל זה לא מספיק כי זה לא תפקידם.

חיים רמון: בחמישה ביולי קיימתי ישיבה.

חיים רמון: בסיכום הישיבה אני מבקש ממשרד האוצר להעביר את התייחסותו לתכניתו של משרד החינוך להפעלת קייטנות ואולפנים עד לסוף השבוע - זאת אומרת, שתהיה הכרעה – וביום ראשון - הכוונה היתה ביום ראשון התשעה ביולי, נדמה לי - היו צריכים להפעיל קייטנות ואולפנים על פי תכנית משרד החינוך.

זבולון אורלב: זה היה יום הביקור שלנו בנתניה.

חיים רמון: אז היה צריך להפעיל.

חיים רמון: זה מה שהיה הסיכום.

חיים רמון: כמובן ששר בישראל שמסכם על דעת משנה לאגף תקציבים, אין לזה שום ערך.

חיים רמון: התחילו לשחק עם העניין ואז ראו שהתכנית שהוגשה על ידי משרד החינוך נראתה להם יקרה מדי, אז הם אמרו: אנחנו מעדיפים את האגודה למען החייל.

חיים רמון: אני אמרתי להם שאני לא מעדיף את האגודה למען החייל , כי היא לא יכולה לתת מענה מבחינה חינוכית.

חיים רמון: אני מספר את זה לחברי הוועדה כי אני חושב שראוי שחברי הוועדה ידעו.

חיים רמון: כשאני מעביר ביקורת על איך מתנהלים עניינים בבירוקרטיה הממשלתית, אז עד עכשיו נמנעתי מלפרט.

חיים רמון: עכשיו אני חושב שראוי שהציבור יידע איך מתנהלים עניינים במדינת ישראל.

חיים רמון: נכון, שבסוף יש אחריות.

חיים רמון: אני אומר כל הזמן לפקידי האוצר: בסוף לא אתכם מזמינים לוועדת החינוך לתת דין וחשבון ציבורי ומי אחראי באופן ציבורי, אלא מזמינים אותי ואני נושא באחריות הציבורית.

חיים רמון: וכיוון שאני נושא באחריות הציבורית ואין לי סמכות, אז כאשר אני אבוא ואפרט את האחריות הציבורית שלי, אני אפרט אותה עד תום ואני אטיל את האחריות בדיוק, כדי שהציבור יידע בדיוק.

חיים רמון: יכולים להגיד לי פורמלית: תעשה מה שאתה רוצה, אבל אני אומר: זה המצב.

חיים רמון: נכון שמי שנושא באחריות זה לא הפקידות אלא מי שמאפשר לפקידות להתנהג כך.

חיים רמון: אני הערתי את זה לנציגת אגף התקציבים בישיבה שהתקיימה יותר מאוחר.

חיים רמון: למה סיכום שנעשה על דעת שר ומשנה לאגף התקציבים לוקח שלושה שבועות עד שהוא מתבצע, כאשר כתוב בסיכום שלושה ימים?

חיים רמון: כמובן שלא קיבלתי תשובה.

חיים רמון: קיבלתי הנהון ראש ובזה זה הסתכם.

חיים רמון: אני כמובן ביקשתי לכתוב מכתב לשר האוצר, פשוט שיידע, On Record, מה קרה.

חיים רמון: בקיצור, השהו את הדברים.

חיים רמון: העוזר שלי לענייני צד"ל, יובל צלנר, היה מצלצל לאגף התקציבים בערך כל יומיים ושואל מה עם הסיכום.

חיים רמון: זה לא שנכתב סיכום והלכתי לנוח, אלא ביקשתי מעקב, וכל יומיים שלושה היו אומרים כן ואומרים עוד יום ואומרים עוד יומיים ואומרים עוד שלושה ובסופו של דבר התקיימה ישיבה נוספת ב 18 ביולי, כי זו הדרך היחידה לעבוד.

חיים רמון: כמובן שעד אותה ישיבה לא היתה לי תשובה, למרות שדובר על שלושה ימים ובאותה ישיבה ביקשתי שהעניינים יגמרו ושזה יתחיל ב 23 ביולי.

חיים רמון: הם הסכימו.

חיים רמון: כמובן שהם עושים הכל על מנת להרוויח עוד כמה פרוטות ועוד כמה גרושים.

חיים רמון: העניין הסתיים ויש סיכום בין האוצר לבין משרד החינוך שכל נושא הקייטנות והאולפנים – ואני אפרט אותם – יתחיל בראשון באוגוסט, מתוקצב על ידי משרד האוצר.

חיים רמון: הסיכום הוא שהחל מהראשון באוגוסט יתחילו לפעול קייטנות שתפעיל החברה למתנ"סים בפיקוח והדרכה של משרד החינוך.

חיים רמון: יש פירוט מלא.

חיים רמון: אני מציע שמשרד החינוך יפרט את זה.

חיים רמון: זה לא תפקידי.

חיים רמון: אני רק אומר: במקביל יתחילו לפעול אולפנים לאוכלוסייה הבוגרת במתכונת דומה.

חיים רמון: עלות כל הפרוייקט לחודש אוגוסט בלבד, לפחות במה שקשור לילדים, הוא כארבעה מיליון ש"ח.

חיים רמון: אני מצטער ומתנצל בפני הוועדה, שבמקום שהדבר הזה יתחיל בשבעה ביולי במקרה הכי גרוע, הוא מתחיל בראשון באוגוסט בגלל שכך מתנהלת, לצערי הרב, הבירוקרטיה הממשלתית.

חיים רמון: גם זה לא נכון, מה שאני אומר?

חיים רמון: ככה נמסר לי מאגף התקציבים.

אליעזר ארט: זה נכון, רק שארבעת מיליון השקלים כוללים גם את האולפנים.

חיים רמון: כן.

חיים רמון: אני אמרתי.

זבולון אורלב: אני לא הבנתי אותך.

זבולון אורלב: חשבתי: איך ארבעה מיליון שקל רק לקייטנות?

חיים רמון: אמרתי שארבעה מיליון זה כולל אולפנים.

חיים רמון: יש סיכום ישיבה בנושא אולפנים וקייטנות לאנשי צד"ל מיום 20 ליולי 2000.

זבולון אורלב: אמרו לי שהמשרד דרש שמונה מיליון.

חיים רמון: כאשר מסכמים, אני לא מתווכח עם סיכומים.

חיים רמון: יש לי גם דעה על סוג הסיכומים האלה ועל הדרך שבה זה מתנהל.

חיים רמון: אני הבנתי שדעתי די ברורה על איך שמתנהלת הבירוקרטיה בישראל.

יהודית נאות: כבוד השר, אתה לא מרגיש חלק מהעניין?

חיים רמון: לא.

חיים רמון: ממש לא.

חיים רמון: אני מרגיש חלק, אני רק לא יכול לשנות.

חיים רמון: יותר ממה שאני עושה לשנות את זה, אני לא יכול לעשות.

יהודית נאות: כולנו חלק מהעניין.

חיים רמון: נכון.

חיים רמון: מה אני יכול לעשות?

חיים רמון: אני לא שר האוצר, אני לא שר החינוך, אני לא יכול לתת הוראות לאנשים שלהם.

חיים רמון: את לא היית פה בהתחלה, גם סיכומים שנעשים עם אנשי האוצר מופרים בצורה תמוהה.

חיים רמון: כשמסוכם על דעתם שתוך שלושה ימים עניין ייפתר והוא נמשך שבועיים בלי שום סיבה, רק משום שבכל יום שעובר הרוויחו את הקיץ, אז ככה זה עובד.

חיים רמון: כל מה שאני יכול לעשות זה לכתוב מכתב חריף לשר האוצר ולמחות על העניין הזה.

חיים רמון: אני מתנצל על כך, אבל זו הדוגמה לדרך שבה הדברים מתנהלים, לא רק בתחום הזה.

חיים רמון: אחר כך, כשאני מדבר על כך בפומבי, מעירים לי ושואלים מי מנהל את העניינים.

חיים רמון: תאמיני לי שאם לא הייתי לוחץ יום יום על העניין הזה, הקייטנות היו מתחילות לפעול בראשון בספטמבר.

יהודית גידלי: ואז כבר לא היה בהן צורך.

חיים רמון: זה היה הרעיון.

חיים רמון: הרי לא היתה שום סיבה בעולם – אני לא יכול לריב על ימים – שיש סיכום שהוא מה 20 ליולי, שאומר שמשרד החינוך יכול לפעול מהיום למחר ובסוף מתחילים להפעיל אותו לא מה 23 ביולי, אלא מהאחד באוגוסט.

חיים רמון: שום סיבה שבעולם.

חיים רמון: אבל, כשיש גסות, יש אטימות לב וגסות, כשמסתכלים על כל גרוש בפרוטות, בפרוטות, ככה זה נראה.

חיים רמון: אחר כך אנחנו מדברים גבוהה גבוהה וככה זה נראה בשטח.

חיים רמון: אני הוריתי פעם ופעמיים ואני לא יכול לעמוד בזה.

חיים רמון: מה אני אעשה?

חיים רמון: מבחינתם סיכמו?

חיים רמון: סיכמו.

חיים רמון: הסיכום הוא כפי שאמרתי.

זבולון אורלב: אומר לי פה נציג האוצר, שבכפוף לביטויים של גסות לב וכל הדברים האלה, הוא נוטש את הישיבה.

חיים רמון: הוא יכול לנטוש את הישיבה.

איוב קרא: למה?

איוב קרא: למה אתה נוטש?

איוב קרא: בגלל שהוא מדבר אמת?

איוב קרא: למה?

איוב קרא: אתה לא יכול לנטוש ישיבה.

יינון עמית: אינני יכול לענות, בכפוף להוראות התקשי"ר וכיוון שאני לא חושב שהנושא הזה הוא רלוונטי לדיונים לגבי תכונות אישיות של פקידים, אז אני נוטש.

איוב קרא: אבל זה לא שייך אליך.

איוב קרא: זה לא אישי.

איוב קרא: עם כל הכבוד.

יהודית נאות: לא מדברים עליך.

יהודית נאות: מדברים על האוצר.

יהודית נאות: גוף ערטילאי חסר כסף.

זבולון אורלב: אגב, הוא לחץ עלי כל הזמן להשתחרר מהישיבה.

חיים רמון: יש דוגמה.

חיים רמון: נתתי לכם דוגמאות.

חיים רמון: יש סיכום ישיבה, שתוך שלושה ימים מסכמים עניין, כי כולם יודעים…

יהודית נאות: זה לא כל כך פשוט.

יהודית נאות: תהיה שר אוצר, אחר כך נראה.

חיים רמון: סליחה, עם כל הכבוד, חברת הכנסת נאות, לא להגן על מה שאינו ראוי להגנה.

יהודית נאות: באופן עקרוני.

חיים רמון: לא באופן עקרוני ולא באופן פרטי.

חיים רמון: אני לא ביקשתי שום דבר מהאוצר.

חיים רמון: קבעתי להם ישיבה בחמישה ביולי, כי הכל היה תקוע.

חיים רמון: דרך אגב, הישיבה היתה בחמישה ביולי מכיוון שהאוצר לא יכול היה להתפנות לפני החמישה ביולי.

חיים רמון: אני ביקשתי שהישיבה הזאת תהיה באחד ביולי, כי שבוע קודם התברר לי שהכל תקוע.

חיים רמון: בתחנונים התקיימה ישיבה, עד שהאוצר התפנה, בחמישה ביולי.

חיים רמון: אני רציתי שהישיבה הזאת תהיה בסוף יוני.

חיים רמון: התחננתי.

חיים רמון: אני, שר.

יהודית נאות: אתה לא תשמע ממני שלא היה צריך לעשות את זה מקודם.

יהודית נאות: אתה יודע את זה טוב מאד.

חיים רמון: אז אני מבקש לא להגן.

יהודית נאות: אני לא מגינה על האוצר ברמה של צד"ל.

יהודית נאות: אתה יודע מה?

יהודית נאות: אני לא יכולה להצביע על הצעות חוק שאני חושבת שצריכות לעבור.

יהודית נאות: עד כדי כך הגענו.

חיים רמון: בישיבה הזאת אני מסכם להעביר התייחסות של משרד – יושב פה נציג משרד החינוך – של הפעלת קייטנות ואולפנים עד סוף השבוע, כאשר הכוונה היא שיפעילו את זה ביום ראשון ה 9 ביולי.

חיים רמון: אחר כך הם עושים סיכום בעשרים בחודש, כאשר הם יודעים כמה אני לוחץ.

חיים רמון: כל יום אני מצלצל אליהם ומברר.

חיים רמון: אז בעשרים בחודש עושים את הסיכום ומרוויחים עוד כמה ימים עד האחד באוגוסט, כשיש קיץ.

חיים רמון: עוד עשרה ימים שהילדים יהיו בלי הפעלה בקיץ.

חיים רמון: למה זה צריך להיות ככה?

חיים רמון: למה צריך להתנהג ככה?

חיים רמון: מילא, אם היה מדובר פה במיליארדים.

יהודית נאות: תשאל את ראש הממשלה.

זבולון אורלב: השר רמון, לי יש רק הערה אחת.

זבולון אורלב: אני חושב שלפקידים יש ממונה.

חיים רמון: אני פניתי גם לממונה, אבל יחד עם זאת אני מצפה, גם מפקידים, שכשיש סיכום לפקיד עם שר שיקיים אותו.

חיים רמון: זה היה סיכום על דעתו, בנוכחותו.

חיים רמון: יש סיכום עם שר בישיבה עם ממונה מטעם הממשלה בעניין הזה, אז שיטפל בו ושיכבד אותו.

חיים רמון: שלא אחרי שבועיים אני אבוא ואשאל למה לא גמרתם את זה בשלושה ימים, אז מנענעים בראש ולא נותנים תשובה.

חיים רמון: אחר כך, את לא פונה לאף אחד מהפקידים כדי לשאול מה קורה בצד"ל.

חיים רמון: את כל היום פונה אלי, חברת הכנסת יהודית נאות.

יהודית נאות: נכון.

חיים רמון: ואת כל היום תובעת ממני את האחריות.

יהודית נאות: נכון.

חיים רמון: אז אני רוצה שתביני למה זה קורה.

יהודית נאות: בציבור אתה הופעת כשר שמונה על ידי הממשלה.

חיים רמון: נכון.

חיים רמון: יש לו, לשר, אחריות ציבורית.

חיים רמון: כתוצאה מדרך ההתנהלות הזאת הוא איננו יכול לממש את האחריות הציבורית שלו והוא מוסר את כל האמת.

חיים רמון: אני חושב שחברי הכנסת צריכים לדעת את האמת.

חיים רמון: אני מוסר את האמת בשקיפות מלאה, בדיוק איך שזה היה.

זבולון אורלב: יש לי הצעה לסדר, רבותי.

זבולון אורלב: יש לנו בשעה 11:30 דיון משודר, אין לנו גמישות.

זבולון אורלב: אני מבקש גם מהשר להצטמצם.

חיים רמון: אני מסיים.

זבולון אורלב: מה יקרה בראשון לספטמבר?

חיים רמון: יש לנו בעיה כי אנחנו לא יודעים איפה הילדים יהיו בראשון בספטמבר, כי חלק מאנשי צד"ל מתחילים לעבור למקומות קבועים.

זבולון אורלב: יש לי שאלה פשוטה: איפה שיהיה דיור, האם מוסדר שהמשרד יקבל את הילדים?

חיים רמון: כן.

חיים רמון: עוד פעם, גם כאן אני ביקשתי מנציגי משרד החינוך שעכשיו, ולא בראשון בספטמבר, הם יבואו בדברים עם האוצר - גם על זה יש סיכומים - כדי להכין את התשתית התקציבית לקראת שנת הלימודים הבאה.

חיים רמון: אני רק יכול להתפלל.

חיים רמון: יותר מזה אני לא מאמין שאני יכול לעשות.

חיים רמון: אני, כמובן, לא משאיר הכל בידי שמיים.

חיים רמון: אנחנו בקשר באופן צמוד עם משרד החינוך ומשרד האוצר בעניינים האלה.

יהודית נאות: זו השאלה שלנו.

זבולון אורלב: אני כבר אומר לך, שמהידיעות שלי, משרד האוצר טרם תיקצב את מערכת החינוך לראשון לספטמבר.

חיים רמון: זה נכון.

חיים רמון: ההתדיינות רק החלה.

זבולון אורלב: והואיל ויש לי, מה שנקרא, ידע אישי בנושאים האלה, אני אומר לך שאם הדיונים לא מסתיימים בתוך שעות וימים, פירושו של דבר הוא ששנת הלימודים לא נפתחת בראשון בספטמבר.

זבולון אורלב: כי אחרי זה יש חופשת מפקחים.

זבולון אורלב: יש למערכת החינוך את לוח הזמנים שלה.

זבולון אורלב: לדעתי כבר מאבדים את לוח הזמנים לספטמבר, אבל תכף נדבר על זה.

אליעזר ארט: הסקירה נכונה.

אליעזר ארט: נכון לעכשיו נושא הקייטנות סוכם להתחיל בראשון לאוגוסט.

זבולון אורלב: קיבלתם תקציב?

זבולון אורלב: התקציב הוסדר?

אליעזר ארט: כן.

אליעזר ארט: זה יתקיים בשבעה עד שמונה מרכזים בארץ, אחד מהם באשקלון ויתר השבעה במחוז הצפון מקריית שמונה ודרומה ולא משנה כרגע המקום.

אליעזר ארט: זה לגבי הקייטנות.

זבולון אורלב: אתה יכול לומר כמה מילים על התכנית של הקייטנות?

אליעזר ארט: מכיוון שחלק גדול מההפעלה של הילדים היתה בשיתוף פעולה עם קצין חינוך ראשי בגדנ"ע וחלק מהקייטנות נעשה בצורה פחות או יותר מאולתרת, יש כוונה שהקייטנות תהיינה יותר מקצועיות, בחוגים ולא רק הפגה.

אליעזר ארט: קצת יותר מקצועי כמו מחשבים, קרמיקה, תכנית אמנותית.

אליעזר ארט: לא לחזור על כל מה שהיה.

זבולון אורלב: מי מופקד על ביצוע הקייטנות?

אליעזר ארט: החברה למתנ"סים, כאשר סוכם באותה ישיבה שהוזכרה כאן שכל נושא ביצוע הקייטנה מבחינה אירגונית, בטיחותית וחינוכית יתקיים כמו לילדי ישראל.

אליעזר ארט: מגישים תכנית, בהתאם לחוזר מנכ"ל, היא מאושרת וזה כולל עזרה בכוח אדם.

אליעזר ארט: חלק מהמורות–חיילות שעובדות אתם ימשיכו וחלק החברה שוכרת אנשים, כולם דוברי ערבית, כדי לארגן את העסק הזה.

זבולון אורלב: החברים שלנו מצד"ל יודעים על התכניות?

זבולון אורלב: מישהו הראה להם?

זבולון אורלב: יושבים מול אנשים, או שאתם יושבים ביניכם לבין עצמכם?

אליעזר ארט: לא.

אליעזר ארט: איסוף הנתונים והתיאומים התחילו בחברה למתנ"סים, כל אחד במקום שלו.

אליעזר ארט: אם זה במטולה או באיזור קריית שמונה, וכולי.

זבולון אורלב: מול אנשי צד"ל.

זבולון אורלב: זאת אומרת שאנשי צד"ל יודעים לאיזה קייטנה הילדים הולכים ומה התכנית?

אליעזר ארט: אני לא בטוח שכולם כבר יודעים, אני רוצה לדייק, אבל הביצוע הוא בשיתוף עם הרשויות המקומיות ומנהלי המתנ"סים בכל אזור ואזור שזה מבוצע.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: ראשון לספטמבר.

אליעזר ארט: בראשון לספטמבר, הכוונות לגבי תכנית הלימודים הן כפי שציינתי.

אליעזר ארט: בשמונה לחודש אוגוסט – אני מקווה שכל הנושא עם האוצר ייגמר עד אז והכל יתקדם – אמורה להתקיים ישיבה יחד עם האנשים שיושבים פה מהמינהלת, כדי לנסות ולראות בסופו של דבר אם יש כבר איזושהי תכנית איפה הם יהיו לקראת אחד בספטמבר ובהתאם לזה לבנות את תכנית הלימודים.

זבולון אורלב: יש לי שאלה אליך.

זבולון אורלב: הואיל ואני חושב שאתה איש חינוך רציני, שנינו מבינים שכדי לפתוח בית ספר בראשון לספטמבר, צריך לעשות הכנות.

זבולון אורלב: אתה נמצא היום בסוף חודש יולי, שזה ארבעה שבועות פלוס לפתיחת שנת הלימודים ואתה אומר לי ככה:

אליעזר ארט: אני יודע בגדול, אבל יכול להיות שיהיו שינויים.

זבולון אורלב: אני אסע אתך עכשיו לנתניה או לחיפה, אני אגיד לך: איפה הם לומדים?

זבולון אורלב: אתה לא יודע.

זבולון אורלב: אין לך מורים שיודעים את תכנית הלימודים הלבנונית, כי אתה לא איתרת את המורים ולא עושה להם את ההשתלמות.

זבולון אורלב: ואתה רוצה להאמין שאני אאמין שבראשון לספטמבר תפתח שנת הלימודים לילדי צד"ל?

זבולון אורלב: אני מצטער להגיד לך, אני לא מאמין.

זבולון אורלב: תדע לך, בביקור שאני ביקרתי שם אני אמרתי – עכשיו נזכרתי – שאני ממש מתבייש בפניהם.

זבולון אורלב: כאזרח ישראלי.

זבולון אורלב: מה זה לקלוט 1400 ילדים?

יהודית נאות: כלום.

זבולון אורלב: קולטים פה מיליון ושש מאות אלף תלמידים.

זבולון אורלב: לקלוט 1400 ילדים בכיתת קלט - כל הויכוח עם האוצר על ארבעים כיתות - זאת הבעיה?

זבולון אורלב: אם אתה לא מקבל מורים מחר בבוקר כדי ללמד את מה שאהרון זבדה כתב בעיתון הארץ ונסע לחוץ לארץ…

יהודית נאות: נכון.

זבולון אורלב: לא יהיו מורים שילמדו אותם.

זבולון אורלב: אתה לא יכול להכניס אותם מחר בבוקר לכיתה, אם רוצים דבר רציני.

זבולון אורלב: אתה גם יודע שאי אפשר לשלב אותם בכיתות רגילות.

זבולון אורלב: צריך כיתות קלט.

ראובן ריבלין: אני הייתי בכפר גלעדי אחרי זה.

ראובן ריבלין: ביום חמישי האחרון.

זבולון אורלב: אני ממש לא מבין את הדבר הזה.

יהודית נאות: אני הייתי בצפון.

יהודית נאות: האם אתה יודע, כבוד היושב ראש, שיש חלק מאנשי צד"ל שיכולים לעסוק בהוראה?

יהודית נאות: יש שם נשים שמסוגלות לעשות את זה ובכלל לא שאלו אותן.

יהודית נאות: יש עשרות מורים ביניהם.

ראובן ריבלין: האם אפשר לשאול אותך שאלה?

אליעזר ארט: כן.

ראובן ריבלין: האם ביקרת באחד מהאתרים של האנשים?

אליעזר ארט: כן.

ראובן ריבלין: ביקרת.

ראובן ריבלין: אני, מר ארט, מוכרח לומר לך שאני הייתי בצורה מזדמנת, פעם עם וועדת החינוך ופעם עם הוועדה למעמד האישה.

ראובן ריבלין: הם נמצאים שם, אני מודיע לך וחיילת אתיופית מקסימה שעלתה לארץ לפני עשר שנים היא האמא שלהם, בכפר גלעדי.

ראובן ריבלין: היא האמצעי היחידי לקשר עם העולם, זאת אומרת עם מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: הילדה לא יודעת איזה תשובות לתת והיא גדלה בשנה אחת בעשרים שנה מבחינת האחריות הרובצת על ראשה.

ראובן ריבלין: אף אחד לא יודע כלום.

ראובן ריבלין: מה זה קייטנה?

ראובן ריבלין: הם נמצאים שם וסובלים מעודף קייטנה.

ראובן ריבלין: הילדים כל היום על הטרמפולינות, הם לא יודעים מה לעשות יותר.

ראובן ריבלין: אנשים לא יודעים לאן הם הולכים.

ראובן ריבלין: למשל, אני מוכרח לומר לשר, יש אנשים שרוצים לעזוב את הארץ ויש גם אנשים שהזמינו אותם בחוץ לארץ ואפילו לסה פאסה לא יודעים מי הגוף שצריך להביא להם.

ראובן ריבלין: אני טלפנתי ליוסי פלד מספר פעמים, כל מה שקיבלתי זה כן כן כן והוא נסע לפה ונסע לשם, אבל אחר כך ביררתי ואין אף אחד שיודע מה הוא עושה בעניין הזה.

ראובן ריבלין: אז עכשיו, אחת משתיים.

ראובן ריבלין: אני לא בא בטענה.

ראובן ריבלין: צריך לבוא לאנשים האלה ולומר: אנחנו כן רוצים כך, לא רוצים כך, לגבי העניין הזה.

ראובן ריבלין: הם גם לא יודעים בדיוק מה הם רוצים.

ראובן ריבלין: האם שליש רוצה להישאר בארץ?

ראובן ריבלין: האם שני שליש רוצים להישאר בארץ?

ראובן ריבלין: מי רוצה לעזוב, מי רוצה ללכת…

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, אתה גולש לנושאים שאני – אתה לא היית בהתחלה - נמנעתי מלדון בהם – אני מאד מבקש לא לדון בהם.

ראובן ריבלין: אני לא דן.

ראובן ריבלין: אני רק אומר לך, אדוני השר, כפי שאתה היית חבר כנסת וזכית להיות שר ותזכה לעלות מעלה מעלה – הלוואי ובהתאם להשקפותי – אבל באופן אישי אני מאחל לך כל טוב…

זבולון אורלב: חשבתי שיש פה רמז לממשלת אחדות.

חיים רמון: חבר הכנסת ריבלין, אתי לפחות חצי לילה היית ישן.

חיים רמון: כך אתה כל הלילה לא ישן, אבל אתי חצי לילה היית ישן.

ראובן ריבלין: אדוני השר, הואיל והיום יצרנו את מעמד ראש האופוזיציה כמעמד מוגדר על פי החוק, אני מאחל לך להיות ראש האופוזיציה, באמת, שנים רבות.

ראובן ריבלין: במעמד של שר או מה שאתה רוצה.

ראובן ריבלין: אני מסיים.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נכנסים לעניינים האלה.

ראובן ריבלין: לאנשים האלה אין תשובה על שום שאלה שיש להם.

זבולון אורלב: מערכת החינוך, על כל פנים, צריכה לפעול מתוך נקודת הנחה שכולם נשארים פה.

זבולון אורלב: זאת נקודת ההנחה.

ראובן ריבלין: אין על זה ויכוח בכלל.

זבולון אורלב: אם יצאו ילדים, יצאו ילדים, אבל היא לא יכולה לפעול על פי נקודת הנחה שלא יהיו פה ילדים.

זבולון אורלב: אגב, אני אישית מעריך ששמונים אחוז יישארו פה כי הבעיות בקליטה בחוץ לארץ הן בעיות קשות מאד והבעיות בלבנון, אני לא רואה שנפתרות.

זבולון אורלב: לפחות בשנה הקרובה, בראשון לספטמבר, צריכים לצאת מתוך נקודת הנחה ששמונים – תשעים אחוז מהילדים נמצאים.

זבולון אורלב: זאת נקודת ההנחה.

ראובן ריבלין: אלה אנשים שהיו קולונלים, היום ילדה בת 19 מנהלת אותם.

יהודית נאות: מעבר לשאלות הכלליות – והשר רמון יודע את עמדתי בעניין – של כל הטיפול באנשי צד"ל, אני ממש חשה רע מאד בנושא.

יהודית נאות: אנחנו שומעים כל פעם דברים בנושא של החינוך וזה, לדעתי, הנושא הכי חשוב, כי כמו שבעם ישראל נושא החינוך של הילדים הוא קרדינלי, גם בעיני האנשים האלה, לפחות ההרגשה שהילד מסודר, שיש לו לאן ללכת, היא קרדינלית.

יהודית נאות: אני חשה - אני עשיתי קצת בירורים במחוז הצפון, גם כי יש קבוצה גדולה שם וגם כי שם אני קרובה לביתי - שלא נערכים ברמה הפרטנית.

יהודית נאות: יש לי הרגשה שכל הזמן מדברים במאקרו ואנשים לא יודעים מה הולך לקרות, לא בראשון באוגוסט וודאי לא בראשון בספטמבר.

יהודית נאות: במקום שעל אהרון זבדה (מנהל מחוז חיפה במשרד החינוך) לא יטילו את כל צרות העולם ובנותיו, אלא יגידו לו: יש לך כיתה זאת, זאת וזאת ותתחיל לשבץ ילד ילד כי ההורים רוצים לדעת לאן הילד שלהם, האישי, הולך והם רוצים לדעת את זה היום, אז עד היום עדיין מדברים ברמת הגדול ולא הגיעו לרמת הקטן.

יהודית נאות: יש מקרב אנשי צד"ל - אמרתי קודם וכאן זה אושר לי - אנשים שעסקו בהוראה ובחינוך הרבה שנים והם – חלק גדול נשים – עם השכלה גבוהה, הם יכולים גם להשתלב מהר וגם לעזור לנו מהר וזה יותר טוב מאשר הנערה האתיופית שהיא גם את השפה לא תמיד מבינה.

יהודית נאות: אנחנו לא עושים כלום.

יהודית נאות: אני חשה כאילו אנחנו כל הזמן בניוטרל.

זבולון אורלב: אני מבקש, אם אפשר שאנשי צד"ל ידברו.

זבולון אורלב: מי מדבר?

עבדאללה דאהר: סעד יתחיל ואני אחר כך אשלים.

סעד יוסוף עיסא: אני מנהל בית ספר תיכון בלבנון.

יהודית נאות: בבקשה.

יהודית נאות: אני חשבתי שזה אתה.

יהודית נאות: לא הייתי בטוחה.

סעד יוסוף עיסא: לפי מה שרואים, לצערנו הרב, כל הטיפול שאנשי צד"ל מטופלים בו, לא מגיע להם להיות מטופלים בצורה הזאת.

סעד יוסוף עיסא: עד עכשיו.

סעד יוסוף עיסא: מכל הבחינות.

סעד יוסוף עיסא: מ א' עד תו.

ראובן ריבלין: אנדרסטייטמנט.

סעד יוסוף עיסא: בעניין של החינוך, גם אני לא רואה, לפי מה שקורה, שבשנה הקרובה נצליח להכניס ילד אחד לבית ספר.

סעד יוסוף עיסא: לא כך ולא כך.

סעד יוסוף עיסא: בשבוע הראשון שבאנו לישראל, הוזמנתי אל אהרון זבדה וישבנו ועשינו מה שנקרא: "תכנית לימודים" גדולה.

סעד יוסוף עיסא: דיברנו גם על העניין של הספרים שהילדים שלנו לומדים מהם בלבנון.

סעד יוסוף עיסא: היתה הזמנה לספרים דרך ירדן והספרים הגיעו לישראל.

סעד יוסוף עיסא: אתמול התקשר אלי הבן אדם שמביא את הספרים ואמר לי שהספרים כבר נמצאים, אבל אהרון זבדה לא נמצא.

סעד יוסוף עיסא: הוזמנו שני ספרים מכל סוג.

סעד יוסוף עיסא: אז רק לשכפל את הספרים האלה, ייקח חודש או חודשיים.

סעד יוסוף עיסא: עשיתי גם תכנית על המורים שהיו בלבנון ובאו אתנו לכאן ויש לנו מספר לא קטן.

סעד יוסוף עיסא: גם נשים וגם גברים, גם מורים וגם מורות, שלימדו הרבה שנים והם מוכשרים ללמד את התכנית הלבנונית.

סעד יוסוף עיסא: בקשתי היתה ככה: אם יהיו לנו בתוך בתי ספר קיימים, של יהודים, כיתות נפרדות והמורים שלנו הם שילמדו את הילדים, רק בצורה הזאת, לפי מה שאני רואה את המצב, אנחנו יכולים להגיע לתוצאות מהירות.

יהודית נאות: נכון מאד.

סעד יוסוף עיסא: ואז גם נתחיל בראשון לספטמבר להיכנס לעניינים והילדים שלנו יתחילו ללמוד.

סעד יוסוף עיסא: לגבי העתיד, אני מאמין שחלק גדול מאתנו נשאר בישראל, לפי מה שאני יודע.

סעד יוסוף עיסא: רק בגלל סיבה אחת נשלח את המשפחות שלנו ללבנון או לכל מקום אחר: אם, בעניין של החינוך, הילדים שלנו לא ישתלבו בבתי ספר.

סעד יוסוף עיסא: יש לנו מספיק מורים ל 1400 התלמידים שנמצאים פה.

סעד יוסוף עיסא: יש לנו את התכנית שכבר עשינו לעצמנו.

סעד יוסוף עיסא: היא מוכנה.

סעד יוסוף עיסא: מה שאנחנו מבקשים זה שרק יתחילו להזיז את העניינים כדי שנוכל בחודש הקרוב להיכנס ולהתחיל לשלב את הילדים שלנו בבתי הספר.

סעד יוסוף עיסא: תודה רבה.

זבולון אורלב: אתה יודע, במקרה, כמה מקרב האנשים שנמצאים פה בארץ יכולים להיות מורים?

סעד יוסוף עיסא: לפי התכנית שעשיתי יש לנו בסביבות מאה ועשרים מורים ומורות שהם כבר היו מורים.

ראובן ריבלין: מעולה.

יהודית נאות: יש להם בית ספר.

סעד יוסוף עיסא: ויש לנו עוד בסביבות חמישים מועמדים.

סעד יוסוף עיסא: אנשים שיש להם תיאוריות וידע והם יכולים, עם הכשרה קטנה, להיכנס להיות מורים.

סעד יוסוף עיסא: גם מבחינת כסף, זה יעלה פחות.

יהודית נאות: בוודאי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מה דאהר, בבקשה.

עבדאללה דאהר: קודם כל אני מודה לכבוד השר רמון, ליושב ראש הוועדה, לאדון ריבלין ולכל הצוותים שעוזרים לנו.

עבדאללה דאהר: אנו מודים לכם.

עבדאללה דאהר: מדינת ישראל דואגת לנו, אבל זה לא מספיק.

ראובן ריבלין: אנחנו לא עוזרים לכם.

ראובן ריבלין: אנחנו מנסים לעזור לכם.

ראובן ריבלין: לעזור זה כשנצליח.

עבדאללה דאהר: בדיוק ככה.

עבדאללה דאהר: אנחנו הפסדנו כמעט הכל, אבל לא מוותרים על נושא אחד, שהוא החינוך של הילדים.

עבדאללה דאהר: בראשון לספטמבר אנחנו מקווים, מבקשים, שהילדים שלנו יכנסו לבתי ספר - וזאת בקשת כולם - כמו כל ילד.

עבדאללה דאהר: אם הנושאים הם כמו שאדון רמון ציין, אי אפשר לנתק לימודים ממגורים.

עבדאללה דאהר: אז העניינים לא מתקדמים.

עבדאללה דאהר: זה כבר חודשיים ואנחנו באותו מצב כמעט.

עבדאללה דאהר: מבחינת האנשים, לא רואים את זה.

עבדאללה דאהר: אבל הבירוקרטיה - אתם צודקים, מדינה דמוקרטית, יש חוקים וכולי - האנשים, כואב להם שעדיין אחרי חודשיים, כמו באותו יום שהגענו, זה אותו דבר.

עבדאללה דאהר: זאת הזדמנות לבקש, מאדון רמון, שאחראי מבחינת הממשלה על התיק הלבנוני, על הנושא הלבנוני, שהכל ייפתר ביחד.

עבדאללה דאהר: עוד חודש נשאר לנו ואנחנו מבקשים שיהיה בית לכל משפחה, בית ספר לכל ילד.

עבדאללה דאהר: יכול להיות ששבועיים אחרי זה נתארגן.

עבדאללה דאהר: יש צוותים מלבנון וגם אצלכם שיכולים לעזור לנו מבחינת השפה העברית.

עבדאללה דאהר: איך לשלב את העברית, אנגלית, צרפתית, מתימטיקה וכולי וכולי.

עבדאללה דאהר: אני, למשל, מורה בתפקיד 28 שנים.

עבדאללה דאהר: הייתי מנהל אולפן שפות בבסיס יק"ל, לימדתי כמעט את רוב קציני צה"ל ערבית שם, אז יש לנו ניסיון.

יהודית נאות: ומי לימד אותך עברית?

עבדאללה דאהר: אני למדתי באולפן עקיבא.

זבולון אורלב: בוגר אולפן עקיבא בנתניה ועכשיו הוא גם גר בנתניה.

עבדאללה דאהר: בקשתנו היא שתעזרו לנו.

עבדאללה דאהר: נשאר לנו עוד חודש כדי שלא יקרה חס וחלילה מה שקרה.

עבדאללה דאהר: שלשום קפץ ילד מקומה שלישית בבניין שלנו.

עבדאללה דאהר: זה בגלל הלחץ שאנחנו חיים בו.

עבדאללה דאהר: לחץ של יום יום.

עבדאללה דאהר: זה כבר חודשיים באותו מצב וזה קשה לנו.

עבדאללה דאהר: תודה רבה לכם.

עבדאללה דאהר: אנו סומכים עליכם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עוד מישהו שרוצה לדבר?

האשם נאזם: יש לי עוד בקשה בשביל ילדי צד"ל.

האשם נאזם: שכחנו את הילדים שלומדים בחוץ לארץ.

האשם נאזם: יש לנו הרבה ילדים שלומדים בצרפת, באנגליה וההורים שלהם פה.

האשם נאזם: צריכים לעזור.

האשם נאזם: אצלנו בלבנון, אם הילד לא הלך לבית ספר, זה כאילו ההורים בקבר.

יהודית נאות: לא הבנתי.

האשם נאזם: יש לנו ילדים שלומדים בחוץ לארץ.

זבולון אורלב: זה לא קשור לנושא.

יהודית נאות: זה לא שייך לנושא.

יהודית נאות: בוא נדאג קודם לאלה שפה.

עבדאללה דאהר: מה עם האוניברסיטה?

זבולון אורלב: זה החדר הזה, גם האוניברסיטה, אבל אני, לצערי, לא הבאתי את אנשי המועצה להשכלה גבוהה.

זבולון אורלב: מה שאני מבקש לגבי האוניברסיטאות זה, אם אפשר לקבל את רשימת הסטודנטים, באיזה דיסציפלינה הם לומדים, באיזה אוניברסיטה ובאיזה שנה.

זבולון אורלב: ארבעה דברים.

זבולון אורלב: אני אנסה לקשר ביניכם לבין המועצה להשכלה גבוהה בישראל ואולי אפילו נקיים על זה ישיבה.

זבולון אורלב: אני קודם אדבר אתם.

זבולון אורלב: אני אפגיש בינם לביניכם.

עבדאללה דאהר: מאה אחוז.

סעד יוסוף עיסא: כל הכבוד.

עבדאללה דאהר: רק אם אפשר, דרך השיקום.

עבדאללה דאהר: כי אין לנו קשר עם כל האחרים.

זבולון אורלב: אנחנו נדבר עם אנשי השיקום, כי פה הפתרון הוא בפינצטה.

זבולון אורלב: אחד אחד.

זבולון אורלב: יש פה בעיות קשות, אני רואה.

יהודית נאות: זאת המסקנה.

זבולון אורלב: דרך המינהלת.

עבדאללה דאהר: כן.

עבדאללה דאהר: דרך המינהלת.

זבולון אורלב: רבותי, הואיל והשר רמון ואני, עוד שלוש דקות, צריכים להתחיל ישיבה אחרת בשידור ישיר, אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר קודם כל שהוועדה רשמה לפניה את הודעת השר רמון שבראשון באוגוסט יתחילו קייטנות לילדי צד"ל.

זבולון אורלב: אתה יודע את הגילאים?

זבולון אורלב: מגיל 4 עד גיל 18, אמרו לי.

אליעזר ארט: מ 6 ועד 14 זה יותר סביר.

חיים רמון: 4 עד 18.

זבולון אורלב: זהו.

זבולון אורלב: אני יודע על 4 עד 18.

חיים רמון: זה הסיכום.

יהודית נאות: במסגרת קייטנות ואולפניות.

זבולון אורלב: רק דקה אחת.

זבולון אורלב: אני רוצה שתפעלו על פי הסיכום.

זבולון אורלב: וכן, בתאריך זה, יחלו להיפתח אולפנים ללימוד עברית למבוגרים.

זבולון אורלב: הוועדה קובעת כי על פי המידע שנמסר לה, יש לה יסוד לדאוג לכך ששנת הלימודים לא תפתח בזמנה בראשון לספטמבר.

זבולון אורלב: ולכן פונה הוועדה לשר רמון, למשרד החינוך, למינהלת…

יהודית נאות: ולאוצר.

זבולון אורלב: ולאוצר.

חיים רמון: אני מבקש לשנות את הסדר.

חיים רמון: תתחיל מהאוצר.

זבולון אורלב: אני אשנה את הסדר ואתחיל מהאוצר.

חיים רמון: תתחיל מהאוצר, משרד החינוך, מינהלת ובסוף אם השר יוכל לעשות משהו, גם הוא יעשה.

חיים רמון: כדי שיידעו מי קובע.

חיים רמון: לא מי נושא בתארים.

יהודית נאות: אני עוד מעט אבכה.

חיים רמון: תאמיני לי שצריך לבכות.

חיים רמון: חוץ מלנסוע בוולוו ושיקראו לנו שר, אין לנו שום דבר.

זבולון אורלב: להשלים את הדיונים ולדווח לוועדה תוך עשרה ימים על ההיערכות לפתיחת שנת הלימודים.

זבולון אורלב: עד כאן ההחלטות.

זבולון אורלב: ואני אומר לשר, לאוצר שלא נמצא כאן ולמשרד החינוך.

זבולון אורלב: אם לא נקבל דיווח תוך עשרה ימים, לא תהיה לנו ברירה ונזמן דיון נוסף ונזמן דיון נוסף ונזמן את כל דעת הקהל שיש ביכולתנו להזעיק, כדי שהילדים יתחילו ללמוד בראשון לספטמבר.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.