ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 136, 2000-07-12 08:30

זבולון אורלב: קיבלתי פניות רבות בנושא הזה מהרשתות הטכנולוגיות – גם "אורט", גם "עמל", גם אמי"ת – ולא רק זה אלא גם שמעתי שמישהו דורש שהקיצוץ יהיה רטרואקטיבי.

יפה ויגודסקי: אנחנו רואים את זכות קיומו של הנתיב הטכנולוגי בחטיבה העליונה ביכולת של התלמיד הבינוני והאחר, אבל בעיקר התלמידים הבינוניים או התלמידים המתקשים, להגיע לפחות לדרג ביניים בהכשרה המקצועית שלהם ודרג הביניים הוא דרגתם של הטכנאים וההנדסאים.

יפה ויגודסקי: מתוך הניסיון שלנו, הילדים האלה שמצליחים להגיע לכיתות י"ג-י"ד הם מושכים או מנסים להעלות את רמת הישגיהם לפחות לרמה המינימלית הנדרשת, כלומר, שבע יחידות בגרות במקצועות העיוניים ושבע יחידות בגרות במקצועות הטכנולוגיים וזאת באמת כדי להיכנס לאותו מסלול שמביא אותם אחר-כך לעיסוקם כטכנאים והנדסאים.

יפה ויגודסקי: אני לא יודעת אם כל החברים יודעים כאן, אבל כדאי לדעת שיש לנו גם הסכם עם ות"ת היום שבוגר מסלול הנדסאים יכול, בהמשך הלימודים שלו, במהלך ארבעה סמסטרים במכללות האקדמיות לסיים תואר בי-טק שזו התקדמות אדירה.

יפה ויגודסקי: הוא צריך לעשות השלמה, אבל הדלת לא חסומה בפניו.

יפה ויגודסקי: כלומר, יש כאן בהחלט מפתח שמאפשר לו המשך לימודים והוא יכול להגיע עד לרמת מהנדס בתואר בי-טק ואני חושבת שזה בהחלט דבר טוב.

יפה ויגודסקי: אנחנו רואים בכיתות י"ג-י"ד כמנוף אדיר לפיתוח של החינוך הטכנולוגי כי בעצם ההתמחות האמיתית היא בכיתות י"ג-י"ד ועד כיתה י"ב אנחנו בעצם נותנים לו את התשתית שהיא תשתית הרבה יותר רחבה היום, במיוחד בעידן של טכנולוגיה מתפתחת כשאנחנו רואים את הצורך בבסיס הרחב יותר מאשר בעבר וההתמקצעות באמת היא ברמה של טכנאים והנדסאים.

יפה ויגודסקי: בשנים האחרונות יש ניסיון אדיר, בעיקר של הרשתות הטכנולוגיות וגם של בתי-ספר אזוריים, לפתח את המסלול הזה משני טעמים: ראשית, כי ישנה דרישה מאוד גדולה של צה"ל וצה"ל טוען שבוגר כיתה י"ב שלנו לא עונה לדרישות המקצועיות שלו, ושנית, כדי באמת לתת מענה לאותם אזורים שזקוקים לפיתוח של תעשיות, ראה קריית גת.

יפה ויגודסקי: אם בקריית גת היה פיתוח מספיק מקיף של חינוך טכנולוגי והיו שם מסלולים של טכנאים והנדסאים, לא היו נוסעים מרעננה כל בוקר.

יפה ויגודסקי: היום יש דרישה הולכת וגוברת לנושא של טכנאים והנדסאים ואני מוכרחה לומר לזכותו של צה"ל שנושא המכסות שהייתה בהחלט סיטואציה מאוד קשה גם לנו וגם לתלמידים נעלם ומאפשרים לנו לספק את הצרכים שלהם ושל המשק.

יפה ויגודסקי: ברשותך, אני רוצה להראות לכם תמונת מצב משנת תשמ"ט עד תש"ס ולהראות את הגידול במספר התלמידים, גם במסלול של הטכנאים וגם במסלול של ההנדסאים.

יפה ויגודסקי: במסלול של הטכנאים, כיתות י"ג, בחמש השנים האלה יותר מאשר הכפלנו את מספר התלמידים כאשר בהנדסאים הכפלנו את מספר התלמידים.

יפה ויגודסקי: אם אנחנו מדברים על חלוקה לאזורים, זו החלוקה באזורים לפי מחוזות של משרד החינוך.

יפה ויגודסקי: אני רוצה לענות לך בקשר להנדסת תוכנה.

יפה ויגודסקי: היה איזשהו טאבו של הצבא על הנושא של טכנאים והנדסאים בתחום של תוכנה כי יש להם את הגוף שלהם שנקרא ממר"מ, אבל בגלל צורך ובגלל הפתיחות הגדולה של צה"ל גם הנושא הזה נפתר והם מאפשרים לנו לימודים אלה.

יפה ויגודסקי: אני רוצה לתת לכם עוד נתון אחד.

יפה ויגודסקי: הנושא של טכנאים והנדסאים בעצם מנוהל על-ידי שני גופים במדינת ישראל.

יפה ויגודסקי: גוף אחד הוא משרד החינוך והתרבות לטכנאים והנדסאים צעירים, אלה שלומדים בכיתות י"ג-י"ד, והגוף השני הוא משרד העבודה והרווחה שמופקד על בוגרים, אלה שאחרי השירות הצבאי.

יפה ויגודסקי: זוהי החלוקה וכך אנחנו מבצעים את העבודה.

חיים בן-עמי: אני רוצה להתחיל את הסיפור במכתב שקיבלתי משר החינוך יוסי שריד בעקבות המהומה שהתעוררה כי הסיפור מתחיל של לפני כשנתיים כאשר במאבק בינינו לבין משרד העבודה על תקצוב ואופן תפעול מסלול טכנאים והנדסאים במשרד העבודה והוכחה שבאחוזים גבוהים מאוד ובאיכויות ההישגים במסלול שמתבצע תחת המטריה של משרד החינוך, אנחנו מדברים על סדרי גודל של למעלה משמונים אחוז מתחילים שמסיימים, ומסיימים עם הישגים מעולים במבחנים שלהם.

חיים בן-עמי: במשרד העבודה אנחנו מדברים על אחוזים נמוכים לאין שיעור בין מתחילים למסיימים וגם ברמת ההישגים.

חיים בן-עמי: אמרנו להם שזה בלתי אפשרי ואמרנו להם שלנוכח המציאות, משום שבמסלולים של משרד העבודה, השבח לאל, אנחנו איננו כבולים בהסכמי העסקה מול מורים – לא בהסכמים פרופסיונאליים אלא בשעות אפקטיביות – לצערי יש זילות במסלולי ההכשרה במקומות שמבצעים את זה מול משרד העבודה והרווחה, דהיינו מלמדים באמצעות סטודנט ומשלמים שכר סטודנט ולכן גם רמת ההישגים ורמת המסיימים היא בהתאם.

חיים בן-עמי: מסלול ההוראה שאנחנו מבצעים אותו מול משרד החינוך מתחייב על-בסיס משרה עם מורים איכותיים וכל מה שקשור בזה ולכן גם ההישגים הם בהתאם.

חיים בן-עמי: במאבק שהיה לנו מול משרד העבודה, הם הלכו למשרד האוצר וביקשו השוואת תנאים.

חיים בן-עמי: ראה זה פלא, כמו שנהוג במקומותינו, עשו השוואת תנאים אבל למטה.

חיים בן-עמי: במסלול של משרד החינוך אנחנו אנוסים להעסיק מורים על-בסיס משרה כי אז אנחנו מקבלים את המורים האיכותיים, אנחנו מבטיחים מסלול שנותן שירות איכותי ואז אנחנו מדברים על מורים שהעסקתם היא יקרה, וזה המהלך.

חיים בן-עמי: התקבלה החלטת ממשלה כנראה לפני שנתיים – ואני אומר כנראה כי זה נודע לנו עכשיו – שיקצצו את תקציב מסלול טכנאים והנדסאים תחת מינהל טכנולוגיה ב25- אחוזים.

חיים בן-עמי: השבח לאל, שר החינוך דאז, לא הנחיל את ההנחיה הזאת כלפי מטה ובשנת תשנ"ט ו-תש"ס כמסורת שהייתה נהוגה לאורך כל השנים, אנחנו המשכנו לבצע על-פי מה שידענו וזאת בהיעדר כל הנחיה אחרת.

חיים בן-עמי: האוצר הרים קול זעקה מדוע זה לא מתבצע ודרש לקצץ.

חיים בן-עמי: בשיתוף עם מינהל מדע וטכנולוגיה היינו בפגישה אצל שר החינוך ואמרנו פעמיים לא יעלה על הדעת.

חיים בן-עמי: פעם אחת לא יעלה על הדעת שידרשו מאתנו לקצץ.

חיים בן-עמי: דברים שביצענו את התשלומים שלהם על-פי הסדר בתשנ"ט ו-תש"ס, לא יכול להיות שיקצצו לנו לאחור.

חיים בן-עמי: פעם שנייה, התהליך הזה הוא נזק בעליל למסלול טכנאים והנדסאים כאשר כולם זועקים חינוך בהעדפה וחינוך טכנולוגי בהעדפה ואז באים ומקצצים 25 אחוז בעלות.

חיים בן-עמי: אמרנו שלא נוכל לבצע באופן איכותי בשום מקום, לא כל שכן כאשר הכיתה בסינגלובסקי היא מלאה לפי התקן, מלאה לגמרי, היא לא מלאה רק בילדי תל-אביב.

חיים בן-עמי: שנית, לא רק שאלה לא רק ילדי תל-אביב, הילדים מהשכונה שאני גר או של צפון תל-אביב בעיקרם לא הולכים למסלול הזה.

חיים בן-עמי: סינגלובסקי היום הוא בית-ספר עירוני של רובע תשע ורובע תשע זו שכונה לא קלה מבחינה סוציו-אקונומית וזה האופק שהתלמידים האלה מקבלים.

חיים בן-עמי: ברשת אורט, באמצעות מכללת אורט בראודה, נכון להיום, כחמישים אחוז מלומדיה במסלול האקדמי הם כאלה שנותנים להם קרדיט על מסלול טכנאים והנדסאים, עשו להם השלמה של שבעה חודשים בנושא המדעים והניעו אותם למקצועות ההנדסה.

חיים בן-עמי: לכן יש את הערך לשמור על המשקל שלו.

חיים בן-עמי: שר החינוך פנה בישיבת ממשלה ואחרי ישיבת ממשלה כתב לי בזו הלשון: "קיבלתי בתודה את מכתבך בעניין קיצוץ תקצוב כיתות י"ג-י"ד.

חיים בן-עמי: הקיצוץ נעשה שלא על דעתנו, קיצוץ באמצע השנה הוא חמור במיוחד והמשרד שלנו עשה כל מאמץ כדי להעביר את רוע הקיצוץ אבל המאמץ לצערנו לא עלה יפה".

חיים בן-עמי: מה המשמעויות של המהלך הזה?

חיים בן-עמי: בראש ובראשונה אם אני מחזיק כיתה י"ג בירוחם, שהיום יכולתי "לסבסד" אותה מהעובדה שבסינגלובסקי הייתה לי כיתה מלאה וחזקה, מחר אין כיתה בירוחם.

חיים בן-עמי: רבותיי, אני לא מסוגל להחזיק את אותה כיתה.

חיים בן-עמי: בירוחם, עפולה, בית שאן, מעלות, מגדל העמק יש כיתות קטנות ואנחנו לא נוכל להחזיק אותם ואני מדבר פה עכשיו לדעתי גם בשם רשת עמל ורשת אמי"ת.

חיים בן-עמי: לא נוכל לתת את המסלול הזה בישובים שלא ממלאים כיתה ל28- תלמידים.

חיים בן-עמי: זה בלתי אפשרי.

חיים בן-עמי: כשאורט עושה את זה לבד, הוא מחזיק מורים.

חיים בן-עמי: אותם מורים של סינגלובסקי אנחנו לוקחים ונותנים להם שעות אפקטיביות במשרד העבודה והרווחה שגם שם אנחנו גירעוניים בגלל שאנחנו מעסיקים מורים איכותיים.

חיים בן-עמי: יש גורמים פרטיים אחרים ורשתות אחרות שמעסיקים סטודנטים וגם אומרים לימוד עצמי.

חיים בן-עמי: מקצצים 15 אחוז בתוכנית הלימודים ואומרים לימוד עצמי, תבוא ותיבחן.

חיים בן-עמי: רבותיי, אנחנו לוקחים לא את האוכלוסייה הכי חזקה מבחינת איכויות ה למידה וההישגים שלה, אלא אוכלוסייה בינונית פלוס ואנחנו מניעים אותה קדימה בהישגים יפים מאוד שלעניות דעתי במדינה שבה היום מפתים את המערכת כולה בחמישים אלף שקלים תמורת כל הודי שנסכים להביא לכאן שיעשה תיכנות תוכניות, נדמה לי שאנחנו נמצאים בתהליך שפעמיים הוא גובל בהגדרה של שערורייה לאומית.

חיים בן-עמי: פעם ראשונה בקיצוץ לאחור, שעל-פי כל ההסכמים הפרופסיונאליים אנחנו ביצענו את העבודה כמיטב יכולתנו ויעידו גם גורמי צה"ל וגם גורמי מערכת החינוך על האיכויות, כאשר היום משיתים על הגב שלנו את התשלומים האלה, דבר שלא יעלה על הדעת.

חיים בן-עמי: הסוגייה השנייה היא לאן פני המדינה ולאן היא רוצה ללכת?

חיים בן-עמי: בסינגלובסקי אני אמלא כיתה ב28- תלמידים וגם בקריית ביאליק, אבל אני לא אוכל להפעיל אף כיתה בבית-שאן, לא במעלות, לא במגדל העמק ולא בירוחם.

חיים בן-עמי: אני מצהיר פה לציבור שרשת אורט לוקחת על עצמה הרבה מאוד בתמיכה בכיוון הזה, כך גם רשת עמל וכך גם רשת אמי"ת אבל לא נסכים לקחת את מה שעל-פי הדין ועל-פי התחייבות שמדינת ישראל לקחה על עצמה.

חיים בן-עמי: לא ניכנס אנחנו לנעלי מדינה ונתקצב מהכספים שלנו על-חשבון תלמידינו את מה שהמדינה אמורה והתחייבה ומטעמים תקציביים היא היום חותכת את המהלך הזה כאשר היא מפזרת בנושאים אחרים.

חיים בן-עמי: נדמה לי שהמהלך הזה, המשמעות שלו כרת גם על החינוך הטכנולוגי, כרת גם על האופציה לתלמידים בינוניים פלוס, כרת גם על הישובים בפריפריה שלא ייפתחו להם אופק אמיתי להיות שותפים אמיתיים בעשייה הכי חשובה של מדינת ישראל ולפתוח בפניהם את האופק להתמודד במסלול האקדמי.

חיים בן-עמי: השאלה היא אם אנחנו רוצים לקנות תואר.

חיים בן-עמי: מה שמובילים אותנו זה לזילות המעמד של טכנאים והנדסאים ולרעת היתרון הטכנולוגי של מדינת ישראל.

חיים בן-עמי: אי-אפשר יהיה לאפשר לאף תלמיד שיהיה בוגר במסלול טכנאים והנדסאים מקוצץ להתמודד במסלול האקדמי.

חיים בן-עמי: נכון להיום אני מצהיר פה שחמישים אחוז מתלמידי אורט בראודה לפי כל קריטריון ואמת מידה של המועצה להשכלה גבוהה, אחרי שהם מקבלים את ההשלמה, הם מוכשרים למסלול הנדסה.

חיים בן-עמי: אם ניגע בשעות האלה, הם לא יוכשרו לכך וזה אומר שסגרנו את הגולל והכרזנו שאין לנו אופק לאותם תלמידים.

חיים איילון: אני רוצה לומר משהו אחר והוא יותר ברמה הכללית.

חיים איילון: המפגש הזה, ואתה ראית את המכתבים של כולנו, הוא הסיכוי האחרון.

חיים איילון: כולנו ציפינו למפגש הזה בגלל שכל המדינה מדברת בנושא חינוך טכנולוגי, להכשיר יותר עובדים, לתת יותר כסף לתלמידים כדי לעשות את ההכשרה, אבל מצד שני פשוט עושים מה שרוצים.

חיים איילון: הפער הזה בין הדיבורים לגבי החינוך הטכנולוגי – ובמילה אחת נזכיר את הנושא של כיתות ט' שהוא דיון בפני עצמו – מצד אחד באים ומקצצים בחינוך הטכנולוגי ומצד שני באים ואומרים שאנחנו צריכים הנדסאים, טכנאים ומהנדסים ורוצים לייבא אותם מבחוץ.

חיים איילון: המצב הזה לא יכול להיות.

חיים איילון: השאלה היא אם אנחנו רוצים להכשיר באמת את האוכלוסייה החלשה ביותר.

חיים איילון: יש לנו בתל-אביב בתי-ספר אבל בעיקר אנחנו עובדים בבתי-ספר מקריית שמונה, צפת ועד אילת והזכירו את כל המקומות שם אנחנו נמצאים.

חיים איילון: אם אנחנו משלימים את שלושתנו ביחד, אין ישוב חלש בארץ שהרשת לא עובדת בו והכל מתוך אידיאולוגיה.

חיים איילון: אנחנו לא חברות נסחרות בבורסה.

חיים איילון: השאלה היא מאוד פשוטה.

חיים איילון: ההחלטה צריכה להיות החלטה מאוד חד-משמעית ומשמעותית, האם אנחנו הולכים לכיוון החינוך הטכנולוגי או לא.

חיים איילון: הנתונים שריכזנו עבור יפה הנתונים מראים שבכל העולם הממשלות מחזקות ונותנות ומוסיפות לחינוך הטכנולוגי, אבל בארץ קורה בדיוק ההפך.

חיים איילון: אנחנו באמת מצפים שתצא מכאן החלטה כלשהי ואנחנו עומדים מאחוריך אדוני היושב-ראש.

עמי זאבי: יש כאן שערורייה שלא נשמעה כמוה וזה שמקצצים לאחור אחרי שפעלנו לפי הנחיות משרד החינוך.

עמי זאבי: דבר כזה עוד לא שמעתי.

עמי זאבי: יש פרוייקט "נעלה" שהבג"ץ פסק בצורה נחרצת שיחזירו את הכסף ואכן החזירו אותו.

עמי זאבי: אני חושב שצריכה לצאת מכאן קריאה לאוצר שאומרת שזה פשוט שוד בצהרים.

עמי זאבי: לגבי העתיד, חבריי אמרו את הדברים.

עמי זאבי: אנחנו נמצאים כולנו בפריפריה או בשכונות מצוקה או בכפרי נוער שזה אומר תלמידים בפנימיות.

עמי זאבי: התלמידים הטובים מגוש דן לא הולכים לטכנאים והנדסאים אלא הם הולכים לטכניון.

עמי זאבי: אם מדברים היום על פגיעה בתלמידים בפריפריה, זו עוד פגיעה בתלמידים אלה.

עמי זאבי: רוצים להביא אותם לבגרות, אבל היום בגרות היא רק תחילת הדרך.

עמי זאבי: מה שאנחנו נותנים לתלמידים האלה - ויש לנו היום ניסיונות עם מרכזי נוער מה שהיה פעם עליית הנוער - זה פתח לילדים האלה את העיניים, זה הקפיץ גם את רמת הלימודים שלהם.

עמי זאבי: שלא ידברו גבוהה גבוהה על פריפריות ועל הטיפול בפריפריות, אלא יגידו שאין לנו כסף לטפל בפריפריה ומי שיכול לשלם – ילמד, מי שלא יכול – שילך הביתה.

עמי זאבי: זו המשמעות.

עמי זאבי: אם בשביל 25 מיליון שקלים המדינה מוכנה להפקיר עשרה-עשרים-חמישים תלמידים שלומדים לטכנאים כשרובם אחר-כך ממשיכם להנדסאים, זאת פשיטת רגל וועדת החינוך צריכה לומר זאת באופן הברור ביותר.

יעקב אגמון: אולי ועדת החינוך תקבל איזושהי החלטה או תגיע לזה בחקיקה שאין קיצוצים רטרואקטיביים.

יעקב אגמון: אין דבר כזה.

יעקב אגמון: עבודה שנעשתה, אי-אפשר לקחת כסף שלוש שנים אחרי שמתקבלת החלטה.

יעקב אגמון: לפני שלוש שנים בחוזר למנהלי מחלקות לחינוך ולגזברים – כל חודש המשרד מוציא הודעות, שולח הודעות ומחביא את הדבר הזה בין עשר הודעות אחרות - אני לא יודע אם ראית את החוזר הזה שמדבר על מיליון דברים אחרים וביניהם כותב את הדבר הכל כך חשוב הזה שחותמת עליו שולמית מור, שאני מאוד מעריך אותה, כאילו ימים כתיקונם.

יעקב אגמון: אצלנו במרכז השלטון המקומי זה אומר ששה מיליון שקלים ואני לא רוצה לחזור על הדברים הכל כך חשובים שנאמרו כאן.

יעקב אגמון: דיבר מגרוני חיים בן-עמי על החשיבות הלאומית של הדברים האלה.

יעקב אגמון: צריך להפסיד את הנוהג הנפסד שבכל דיון אצלך אני מספר לך שהדברים נעשו רטרואקטיבית.

יעקב אגמון: נמצא כאן אורי גורמן.

יעקב אגמון: אני יכול לפטר מורים בחודש יולי?

יעקב אגמון: אפילו שאני מקבל את הגזרה ומזדהה אתם.

יעקב אגמון: אני מציע לוועדה שתתקבל החלטה שאנחנו לא מסכימים להוריד רטרואקטיבית.

יעקב אגמון: אין דבר כזה, לא בכלל אבל כאן הדבר הזה הפך לחזיון נפרץ כאשר פותרים בעיות תקציביות על-ידי הודעות רטרואקטיביות שהן בלתי נסבלות.

נמרוד משעל: כתוצאה מאילוצי כוח אדם, היום, קרוב לשלושים אחוז מכוח האדם הטכני בצבא הוא כוח אדם שבא מבתי-ספר עיוניים.

נמרוד משעל: ברגע שתהיה ירידה בהיקף חזוי כמו בתקציב, קרי של 25 אחוזים מהמקורות שלנו בכיתות י"ג ו-י"ד, אני אעלה ללמעלה מחמישים אחוז כשכוח האדם הטכני יהיה מורכב מבוגרי מגמת ספרות.

אורי גרומן: אני רוצה לתאר מציאות שאנחנו נמצאים בה בגלל ההורדה הרטרואקטיבית והעתידית.

אורי גרומן: הרשתות הרי אינן מתחשבות ומאות מורים היום מפוטרים ואנחנו עומדים במצב שאף פעם לא ידענו אותו.

אורי גרומן: הרשתות עושות את זה ואני מבין היום – אני לא רוצה לקבל את זה – את המציאות שהן נמצאות בה.

אורי גרומן: לכן אסור שאת כוח העבודה הטוב ביותר שהיום יש למדינת ישראל, המורים הטובים, נדחה אותם לפי הרחוב ופי הרחוב אומר שגם אין פרנסה אחרת.

אורי גרומן: שמחתי לשמוע את דבריו של נמרוד משעל כי לא יכול להיות כאן מעשה חלם שמצד אחד מקצצים ומהצד השני יצטרכו להוסיף פי שלוש.

אורי גרומן: לגבי ההיבט הלאומי.

אורי גרומן: אני אומר לכבוד יושב-ראש ועדת החינוך בקשר להיבט החברתי - ואנחנו חוזרים לאירופה ובודקים את עצמנו במשך חמש שנים, ובדקתי עשר שנים לאחור – שאותה תופעה הייתה בגרמניה, אנגליה וצרפת - שם הלכו לאותו כיוון, אבל עכשיו המדינות שם חוזרות בהן בגלל כוח העבודה הזר שנכנס למדינות אלו.

אורי גרומן: בגלל אוזלת היד שנוצרה גם באירופה בנושא הזה, נכנס כוח עבודה זר לאירופה, דבר שיצר מצב חברתי של התנגשויות ואנחנו חשים את זה בימים האחרונים גם אצלנו.

אורי גרומן: אני מקווה שהשכל הישר בנושא הזה ימנע מאתנו את אותן תופעות חברתיות שנוצרות היום באירופה בעקבות הקיצוץ הטכנולוגי.

אורי גרומן: אני פונה אל כבוד יושב-ראש ועדת החינוך ומבקש ותובע את הקיצוץ לאחור מכיוון שהחברות החינוכיות שכאן הציגו מגלגלות את זה קדימה והקיצוץ היום הוא כזה שאנחנו כמורים סופגים את שלושת השנים לאחור בשנה הזאת מכיוון שהם גלגלו את זה לפתחנו.

אורי גרומן: אני אומר לך ש1,500- מורים הם בנתיב הטכנולוגי.

אורי גרומן: משפט אחרון שלדעתי הוא המשפט הקובע ובן-עמי ביטא את זה בצורה מאוד מהותית - מי שיספוג את הקיצוץ – ואני נזהר בדבריי – הנורא הזה, אלה הם אותם ילדים שאנחנו אומרים על כל במה בכנסת שלהם אנחנו צריכים לדאוג, הילדים שנמצאים בדימונה, בקריית שמונה וכולי.

אורי גרומן: אני מכיר את אופייך, אדוני היושב-ראש, אני מכיר את השקפת העולם שלך ואני משוכנע שהבקשה של כולנו אליך בנושא הזה לא תיפול על קרקע לא פורייה.

חוסניה ג'בארה: בטייבה יש לנו מכללה טכנולוגית עמל ואני חושבת שיש לנו בעיה בחינוך במגזר הערבי בכלל כי רמת החינוך במגזר הערבי היא נמוכה יחסית לאור המשאבים שאנחנו מקבלים.

חוסניה ג'בארה: רק השנה התחלנו להתאושש, אדוני היושב-ראש.

חוסניה ג'בארה: כל הזמן התפיסה הייתה שהתלמידים החלשים הולכים לחינוך הטכנולוגי.

חוסניה ג'בארה: יש הרבה תלמידים שלומדים במכללת עמל וחבל מאוד כי אם הדבר הזה ייעשה, זה יגרום נזק חמור מאוד למגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: זה לא רק מכללת עמל בטייבה שאותה אני מביאה כדוגמה, כי שם, לאור פוליטיקה מקומית בטייבה שגורמת צרות להנהלת בית-הספר, אנחנו התושבים סובלים כולל אלו שגורמים לבעיות וגם אלו שהם נגד אלו שגורמים לבעיות.

חוסניה ג'בארה: המכללה הזו זוהרת, ממש זוהרת.

חוסניה ג'בארה: המכללה הזו ברמה מאוד גבוהה.

חוסניה ג'בארה: ההנהלה במכללה עושה כל מאמץ כדי לקדם את החינוך הטכנולוגי ובתקופה האחרונה התחילו ללכת למכללה הזו גם תלמידים טובים מהשורה הראשונה במערכת החינוך ולא רק מטייבה אלא מכל אזור המשולש, כאשר אפילו מאום אל פאחם מגיעים למכללה הזו.

חוסניה ג'בארה: אני לא מוכנה לקבל את הדבר הזה ואני מצביעה נגד, ואני מוחה על הקיצוץ שנעשה בחינוך הטכנולוגי.

חוסניה ג'בארה: טוב שנמצאת כאן האחראית על החינוך הטכנולוגי במשרד החינוך כי אני רוצה לומר לך שבתקופה האחרונה סיירתי בשטח וראיתי שבכל המרכז צפונה יש רק משרה אחת לפיקוח בחינוך הטכנולוגי, במיוחד בחינוך היסודי.

חוסניה ג'בארה: השבוע שלחתי מכתב למנכ"לית משרד החינוך בבקשת תוספת תקן למפקחים בחינוך הטכנולוגי כי אני רואה מה הם עושים.

חוסניה ג'בארה: הייתי לפני חודש באום אל פאחם בשבוע הטכנולוגי וראיתי מה הילדים עושים שם.

חוסניה ג'בארה: חבל.

חוסניה ג'בארה: אנחנו גורמים נזק לעצמנו.

חוסניה ג'בארה: עם כל הכבוד ליושב-ראש ועד ההורים הארצי, אבל רציתי בישיבה כזו לראות גם את יושב-ראש הוועד הארצי במגזר הערבי שהיה יכול להביא לכם נתונים מהשטח.

חוסניה ג'בארה: הייתי במכללת אעבלין וראיתי מה נותנים שם.

חוסניה ג'בארה: אם נסגור את זה ונצמצם את זה, אין לנו כלום.

חוסניה ג'בארה: אני מבקשת מיושב-ראש הוועדה שהוועדה תדחה בתוקף את הקיצוץ הזה ואני מוכנה להיות שותפה אתך בפנייה לשר האוצר כדי לבקש ממנו שלא יחשוב בכלל על קיצוץ במערכת החינוך הטכנולוגי.

זבולון אורלב: שאלתי, ותגידו לי אם השאלה היא נכונה, האם זה כדאי שועדת החינוך והתרבות תבקש מהרשתות והשלטון המקומי לקחת גורם מקצועי שיודע לבחון עלויות כדי שתהיה בחינה מהירה – וזו צריכה להיות בחינה שתיערך במשך שבוע-עשרה ימים-שבועיים – כדי שהכנסת תהיה בטוחה שהקיצוץ הזה הוא לא קיצוץ בשומנים.

זבולון אורלב: האוצר יכול לומר שאפשר לקצץ 25 אחוזים ולא יקרה שום דבר כי מתברר שהממוצע של הכיתות גבוה – סתם אני אומר - ואנחנו בזמנו תקצבנו את זה לפי עשרים תלמידים והממוצע שלהם הוא שלושים תלמידים וכולי וכולי.

זבולון אורלב: אני שואל האם אפשרי הדבר הזה שיילקח כזה גורם על דעתנו.

זבולון אורלב: אם אנחנו רוצים להיות רציניים – וסליחה שאני אומר – ולא פופוליסטיים, לנו אין כלים לבחון כאלה דברים.

זבולון אורלב: למשרד החינוך מטבע הדברים יש את זווית הראייה שלו.

זבולון אורלב: שאלתי היא אם אפשר לקחת איזה גורם שאתם תציעו אותו – אני אפילו לא מכיר גורמים כאלה – ולפי דעתי הבדיקה לא צריכה להיות בדיקה יקרה ואני חושב שזו השקעה מאוד טובה ולבדוק דבר אחד, שהקיצוץ הזה הוא קיצוץ אמיתי שיביא להפחתה בהיקף הלומדים ו/או בהיקף וברמת הלימודים.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים שהוא יאמר שהקיצוץ הזה הוא קיצוץ אמיתי בבשר החי.

זבולון אורלב: כלומר, שהקיצוץ הזה יביא לסגירת כיתות קטנות או לפגיעה בתוכנית הלימודים וכולי.

זבולון אורלב: זה לא שאנחנו לא מאמינים אבל רוצים לעשות מאבק אמיתי.

זבולון אורלב: אפשר להחליט פה כל מיני החלטות, אין לי שום בעיה, הדף סובל הכל, אבל אני רוצה לעשות מאבק אמיתי.

זבולון אורלב: אני חושב שאם יהיה מסמך של איש מקצוע רב מוניטין שאין עליו חולק, זה יכול מאוד לעזור בעניין הזה.

זבולון אורלב: זו השקעה קטנה יחסית לתועלת מאוד גדולה כי האוצר מיד ינתב את זה לוויכוח במספרים, תועלת מול עלות וכולי.

זבולון אורלב: מישהו פה צריך לעשות את החשבון הלאומי של כל הדבר הזה ולהכין מסמך של ארבעה-חמישה עמודים שאתו אנחנו יכולים לבוא לחברי כנסת ולהתחיל לעורר כאן מחאה גדולה, לפנות לראש-הממשלה, לבקש רביזיה בהחלטת המשלה וכולי.

זבולון אורלב: סנפירי, אתה לוקח את זה עליך.

זבולון אורלב: אני צריך שהאיש הזה יהיה מוסכם על הרשתות ועל השלטון המקומי.

זבולון אורלב: חיים יהיה המקשר.

זבולון אורלב: לגבי כיתות ט', אני מבין שזה עלה כתוצאה מהדיון על מינהל חינוך התיישבותי, נושא שעלה על-ידי מנהל תיכון ברנר.

עמי זאבי: החישוב הוא פשוט מאוד.

עמי זאבי: שוב אתה מדבר על פריפריות עם כיתות קטנות.

עמי זאבי: ההבדל בין חטיבת ביניים, שיטת התקצוב של חטיבת ביניים לחטיבה עליונה במקום שאין חיטוב, שבחטיבת ביניים אם יש לך 22 תלמידים, אתה מקבל תקן מלא של כיתה.

עמי זאבי: בכיתה ט' בחטיבה עליונה זה פר תלמיד.

עמי זאבי: אם יש לך 22 תלמידים, אתה מקבל כך וכך שעות וכך וכך שעות חסרות לך.

עמי זאבי: אני עכשיו נמצא בלוד שהיא בטיפול נקודתי עם ועדה קבועה, הורידו לי 88 שעות בכיתות ט' שזה אומר משהו בסביבות חצי מיליון שקלים רק על כיתות ט' בבית-ספר אחד.

עמי זאבי: כך זה בעכו וכך זה בכל מקום.

עמי זאבי: החשבון הוא פשוט.

עמי זאבי: זה שאין חיטוב, זה לא אשמתנו.

עמי זאבי: אנחנו יכולים רק לומר שאנחנו לא נקבל לכיתות ט' אלא נתחיל מכיתה י' בחטיבה העליונה כי זה הפסד נטו.

עמי זאבי: זה שוב פגיעה בפריפריה.

יעקב אגמון: רק עיריית גבעתיים לבד – 1,530,000 שקלים – צריכה לפטר 15 מורים ומורות כדי לתת תשובה מיידית.

אורית ריזל: בנתיב העיוני תלמיד זכה לתקצוב מסוים ובנתיב הטכנולוגי היה תקצוב עודף ברוב בתי-הספר הטכנולוגיים כאשר מדובר בתקצוב עודף בסדר גודל של חמישים אחוז.

אורית ריזל: יש באמת סוג מסוים של בתי-ספר יומיים, שם זה היה יותר מחמישים אחוז ומדובר על שבעים-שמונים אחוז.

אורית ריזל: משמעות ההחלטה אומרת שכל תלמיד בכיתה ט' בבית-ספר לא מחוטב, מקבל את אותו תקצוב.

אורית ריזל: זה לא שיש איזושהי החלטה שאומרת שכרגע דווקא התלמידים הטכנולוגיים החלטנו להפעיל עליהם איזה שיקול לרעה והשווינו אותם לחטיבת הביניים.

אורית ריזל: לא.

אורית ריזל: כל תלמיד בכיתה ט' בכל נתיב שהוא יקבל את אותו תקצוב שעות פר תלמיד.

אורית ריזל: ההחלטה נובעת בין השאר מגיבוי פדגוגי שאומר שהלימודים הטכנולוגיים נפרסים על פני שלוש שנים, כל התקצוב של שלושת השנים – בכיתה י', י"א ו-י"ב – נובע מכך שאלה הן השנים בהן לומדים את הלימודים הטכנולוגיים.

אורית ריזל: היה ומוסד מסוים מעונין להקדים את הלימודים הטכנולוגיים לכיתה ט', הרי בתקצוב של שלוש השנים הבאות יש לו מספיק תקציב כדי לממן את אותם לימודים שהוא רוצה להקדים שנה קודם ולא לבצע אותם בכיתה י', י"א ו-י"ב.

אורית ריזל: אין כאן אפליה לרעה של הנתיב הטכנולוגי.

יפה ויגודסקי: אורית נאחזה כאן במבנה הלימודים החדש של הנתיב הטכנולוגי שמדבר על כך שבכיתה הראשונה שבה הוא מתחיל את הלימודים שלו יש לימודי רוחב וההתמחות עוברת רק שנה אחרי זה.

יפה ויגודסקי: אבל לימודי הרוחב יתחילו במקרה הזה כבר בכיתה ט' כי הוא כבר בנתיב הטכנולוגי.

יפה ויגודסקי: את לא יכולה לקרוא לילד הזה תלמיד בנתיב הטכנולוגי ולא לתת לו לימודי טכנולוגיה.

עמי זאבי: כל הרציונל של כיתות ט' טכנולוגיות זה שכאשר לומדים בחטיבת ביניים במשך שלוש שנים בבית-הספר המקיף שש-שנתי, יש הכוונה מסוימת ויש שעות.

עמי זאבי: כשאתה מסיים בית-ספר יסודי אין לך שום הכוונה, אתה בא לבית-ספר תיכון ואתה חייב להשלים משהו שלא קיבלת בחטיבת ביניים עם הדרכה.

עמי זאבי: לכן אי-אפשר להשוות את זה.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות קובעת כי מערכת החינוך לטכנאים והנדסאים בכיתות י"ג-י"ד ממלאת צורך לאומי לקידום המדע והטכנולוגיה, למילוי צורכי צה"ל, התעשייה והמשק, ובעיקר בהיותו מסלול קידום חינוכי והשכלתי לתלמידים בפריפריה, בעיירות הפיתוח, בשכונות מצוקה, במגזר הערבי ותלמידים חסרי תעודת בגרות.

זבולון אורלב: אשר על כן מתנגדת הוועדה באופן נחרץ לכל קיצוץ שהוא בכיתות י"ג-י"ד ועל אחת כמה וכמה לקיצוץ רטרואקטיבי שאין לו בסיס משפטי או מוסרי.

זבולון אורלב: הוועדה תמנה בודק בלתי תלוי להכנת דוח כלכלי חינוכי על משמעויות הקיצוץ של 25 אחוזים במסלול י"ג-י"ד במימון הרשתות ובכפוף לתוצאות הבדיקה תיזום הוועדה פנייה של הכנסת לממשלה לערוך שינוי בהחלטת הממשלה בנושא ולבטל את הקיצוץ לחלוטין.

הסיכום הוא: הוועדה פונה למשרד החינוך לממש את החלטת שר החינוך שהודיע בוועדת החינוך ולתת פתרונות נקודתיים לכיתות ט' בבתי-ספר תיכוניים טכנולוגיים ארבע-שנתיים.

הסיכום הוא: תודה רבה לכם.