ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 130, 2000-07-10 11:40

זבולון אורלב: מנחם וולדמן: אני בתקשורת כתובה ובעל פה.

זבולון אורלב: מנחם וולדמן: הטיעון הוא הקפאה.

זבולון אורלב: ההקפאה הזאת של

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אין להם כוחות הוראה שמלמדים אותם.

זבולון אורלב: אני אומר זאת בגלוי, ואף אחד אינו ממומן מחודש פברואר.

זבולון אורלב: חמישה חודשים אף אחד איננו ממומן.

זבולון אורלב: שהחליטה ועדת השרים לגיור, שכל עניין הגיור ירוכז וינוהל תחת פיקוחו של מנהל בתי הדין הרבניים.

זבולון אורלב: במסגרת ההחלטה הזאת, שהיא החלטת הממשלה, אנחנו מטפלים בכל העניין של האולפנים ובתי הדין לגיור, שהם בתי דין מיוחדים.

זבולון אורלב: דוקטור מאיר פרץ הודיע לנו שהתקציב שלו נגמר, וכל כיתה שתלמידיה יסיימו - לא תיפתח כיתה חדשה.

זבולון אורלב: דיבר על חודש פברואר.

זבולון אורלב: לפני חודש לערך.

זבולון אורלב: בשנת 1999 במדינת ישראל התגיירו דרך בתי הדין המיוחדים קרוב לשלושת אלפים עולים.

זבולון אורלב: אלי בן דהן: לא.

זבולון אורלב: אלי בן דהן: גם לא.

זבולון אורלב: קרוב לשלושת אלפים וחמש מאות

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: מה המשמעות?

זבולון אורלב: לא יימשך תהליך הגיור.

זבולון אורלב: אלי בן דהן: שלא יהיה גיור.

זבולון אורלב: אלי בן דהן: המשמעות שתקום פה זעקה גדולה ביותר.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: דוקטור מאיר פרץ, מה קרה?

זבולון אורלב: חוק התקציב-

זבולון אורלב: נדמה לי שהשר היה פרופסור אמנון רובינשטיין ממרצ, והמנהל הכללי היה דוקטור שמשון שושני, ואני שמח שהוא ייסד את זה.

זבולון אורלב: מה קרה עכשיו?

זבולון אורלב: מי קיצץ את התקציב?

זבולון אורלב: האם הודיעו לך שהתקציב מקוצץ?

זבולון אורלב: הרבה, בסוף השנה שעברה, החל מחודש אוגוסט 1999, מספר העולים שהגיעו לארץ קפץ בכשלושים אחוז עד ארבעים אחוז יחסית לתקצוב שהיה לראשית השנה.

זבולון אורלב: תיפתח.

זבולון אורלב: לאולפן א' בעברית.

זבולון אורלב: כל הדברים האחרים הם

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: האם בגלל שמספר העולים עלה, לוקחים את

זבולון אורלב: נותנים אותו לאולפני הוראה?

זבולון אורלב: שהיה בשימוש לאולפן א' לאולפן גיור נוסף או

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: האם עכשיו מחזירים אותו?

זבולון אורלב: שהיא אולפן א'.

זבולון אורלב: לאולפן א' בכלל?

יאיר פרץ: השנה שעברה ממשיכים ללמוד גם בשנת 2000.

יאיר פרץ: כלומר אולפן מתחיל, והוא ממשיך.

יאיר פרץ: יהיה עם הגיור?

יאיר פרץ: אולפן גיור לאתיופים?

יאיר פרץ: מאוחר, היו חמש משרות שעבדו בקרב עולי אתיופיה, בעיקר בחצרות יסף, בעוד האולפן היה מאורגן בצורה מסויימת של הרצאות מסיביות לקבוצות גדולות ולמספר אנשים.

יאיר פרץ: העניין של עולי אתיופיה היום איננו נמצא בחצרות יסף; הוא מפוזר במרכזי קליטה.

יאיר פרץ: היום כל קבוצה, שבמקום חמישים איש עד שישים איש שהיו באולם הרצאות וקיבלו את מלוא ההדרכה ללימוד יהדות כדי להתגייר, היום חילקו את זה לכיתות של חמישה עשר איש ועשרים איש, והכפילו את מספר הכיתות הדרושות יחסית למה שהיה בחצרות יסף.

יאיר פרץ: ואכן חמש משרות שהיו עד חודש פברואר הולכות ומסיימות את תפקידן היום.

יאיר פרץ: מאיר פרץ: אלה שני דברים.

יאיר פרץ: יש פעילות של מורה או

יאיר פרץ: שאול יהלום: ושאר העולים כן ממשיכים?

יאיר פרץ: כיתה שנסגרת, אין נפתחת כיתה אחרת.

יאיר פרץ: פרץ, האגף לחינוך מבוגרים, מקיים במשך חמש השנים האחרונות אולפני גיור, ואני מוצא פה את הבמה ואת ההזדמנות הזאת לשבח את מר מאיר פרץ על העבודה הזאת.

יאיר פרץ: הם עשו את זה באופן מצויין, לשביעות רצונם המלאה של כל המתגיירים.

יאיר פרץ: מנחם כהן: הוא הצליח להסתדר איך שהוא בכוחות עצמו

יאיר פרץ: היו"ר זבולון אורלב: באיזה סדר גודל של תקציב מדובר?

יאיר פרץ: אדי הרשקוביץ: אני רוצה לשים את הדברים קצת על דיוקם.

יאיר פרץ: מה שקרה אצלנו בבית זה שתחזית העלייה הייתה תמיד יותר גבוהה ממספר העולים שבפועל עלו, וכתוצאה מזה נשארו משאבים.

יאיר פרץ: דוקטור מאיר פרץ השתמש בזה לאולפן ב'.

יאיר פרץ: התחזית מתאימה את עצמה לביצוע.

יאיר פרץ: אדי הרשקוביץ: האוצר קובע כמה עולים יבואו.

יאיר פרץ: אומר - האוצר קובע.

יאיר פרץ: זה נכון.

יאיר פרץ: הרי כאן משרד החינוך יש לו העניין של אולפני גיור, זה עניין - כמו שהזכיר היושב ראש - עניין שקיים כבר הרבה שנים.

יאיר פרץ: שאול יהלום: והמדינה יודעת שישנן כיתות הלימוד.

יאיר פרץ: תמיד

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: מה זה אולפני ב'?

אדי הרשקוביץ: מה אומרת המדינה?

אדי הרשקוביץ: באים

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: גם מרוסיה.

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: זה משרד הדתות.

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: יש לזה היבט עם משרד הדתות.

אדי הרשקוביץ: שנים.

אדי הרשקוביץ: כפי שאמרתי, דווקא חשוב לי להדגיש אותו, ואני משבח אותו.

אדי הרשקוביץ: פרופסור אמנון רובינשטיין שהבין את העניין שיש פה בעיה, של כך וכך עולים מאתיופיה שהם מחוייבי גיור בגלל הסטטוס האישי שלהם שקבע מוסד ממלכתי אחר שקוראים לו הרבנות הראשית לישראל; והם צריכים לעבור תהליך של שיבה ליהדות.

אדי הרשקוביץ: אינני חושב שיש פה עניינים מפלגתיים.

אדי הרשקוביץ: אני חושב שזאת הסכמה לאומית רחבה.

אדי הרשקוביץ: אלו אינם ענייניים מפלגתיים בכלל, וזאת גם אינה שאלה של דתיים ולא דתיים.

אדי הרשקוביץ: יש פה עניין לאומי ממדרגה ראשונה.

אדי הרשקוביץ: כמו שהסביר לך הרב אלי בן דהן, אם הם אינם שווים, אם הם אינם עוברים את התהליך, הם בכלל לא בני כל הזכויות של עולים חדשים וכדומה.

אדי הרשקוביץ: הבן את המשמעויות של זה.

אדי הרשקוביץ: מה הפתרון של המדינה?

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: אבל אין אתם יכולים להסתלק מאיזה שהוא

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: ואיננו יכולים לקצץ בחינוך כדי לממן את

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: לא.

אדי הרשקוביץ: כי אז צריכים לבוא ולהעלות את

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: העלינו אותה.

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: קודם כל האוצר יודע, ויש משרד הדתות

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב:

אדי הרשקוביץ: אבל משרד החינוך אינו יכול לבוא מצד אחד

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: צריך לממן את זה.

אדי הרשקוביץ: על חשבון מה?

אדי הרשקוביץ: כלפיהם.

אדי הרשקוביץ: אין הוא יכול לבוא ולבטל דבר שהיה קיים חמש שנים ולזרוק לרחוב שלושת אלפים יהודים.

אדי הרשקוביץ: אין יכול להיות כזה דבר.

אדי הרשקוביץ: לפני כשבוע.

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: עדיין אינני יודע.

אדי הרשקוביץ: הוא לא נתן תשובה להרבה

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: מר אורי אליאל, אני מבין את חברי הכנסת

אדי הרשקוביץ: שאול יהלום: ובמדינה יהודית אדם אף אינו מחוייב.

אדי הרשקוביץ: רוצה

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: אני מסכים.

אדי הרשקוביץ: אזיי המדינה אומרת: יש לי כסף

אדי הרשקוביץ: שאול יהלום: את התשובה הזאת אתה יכול לתת גם

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: לא.

אדי הרשקוביץ: מחוייבי גיור זאת רמת מחוייבות אחרת.

אדי הרשקוביץ: ללמד את שניהם.

אדי הרשקוביץ: קיומי.

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: אני מבין גם את משרד החינוך.

אדי הרשקוביץ: נגמר לו

אדי הרשקוביץ: אלמו יפת: העניין של הגיור הזה הוא כל כך חשוב.

אדי הרשקוביץ: חינוך

אדי הרשקוביץ: אנחנו, כנציגים של העדה האתיופית, מבקשים שהדבר הזה יתבצע.

אדי הרשקוביץ: אם זה לא יתבצע, זאת קטסטרופה עבורנו.

אדי הרשקוביץ: אם הילדים לא יילכו לבית הספר, אם ההורים לא יקבלו זכות-

אדי הרשקוביץ: אלמו יפת: משום שההורים שלהם לא נרשמו כיהודים,

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: אבל במדינת ישראל זה אינו המבחן לקבלת

אדי הרשקוביץ: אלמו יפת: זה מה שיש, ואינני מדבר סתם.

אתה אומר: אלמו יפת: זאת המציאות שקיימת עכשיו.

אתה אומר: אלמו יפת: נכון.

אתה אומר: ישנם ישובים שאני יכול למנותם

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: קודם כל צריכים לקרוא למערכת החינוך

אתה אומר: אלמו יפת: לכן מערכת החינוך, כמערכת שנותנת את

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: האם האנשים האלה רוצים בגיור, או

אתה אומר: אברהם נגוסה: הם רוצים.

אתה אומר: העולים מבקשים לעבור את תהליך

אתה אומר: העולים.

אתה אומר: אברהם נגוסה: לא.

אתה אומר: הם דורשים זאת, ואנחנו רואים זאת

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: מה המשמעות שאין הם עוברים את אולפני

אתה אומר: אולפן יהדות ולא אולפן גיור.

אתה אומר: שהם עולים, רובם הגדול על פי חוק השבות, אין כותבים בתעודת הזהות שלהם "יהודי".

אתה אומר: לכן הם צריכים לעבור את תהליך הגיור, ובלי זה משרד הפנים אינו מכיר בהם.

אתה אומר: בלאום שלהם הוא איננו כותב "יהודי".

אתה אומר: זה הדבר שמפריע, וזה נותן להם סטיגמה כאשר הם נקלטים בתוך החברה, וזה עושה להם בעיות קשות.

אתה אומר: מה הם אומרים?

אתה אומר: אנחנו רוצים.

אתה אומר: ביום שהם הגיעו לישראל, הם רוצים להתחיל מייד בלימודי יהדות ולעבור את תהליך הגיור.

אתה אומר: פה המדינה אומרת: אנחנו לא ניתן להם, כי אין לנו כסף.

אתה אומר: אני לא רואה את החשיבות של זה פחות מהעברית.

אתה אומר: כמו שהמדינה חייבת לתת להם את העברית, המדינה גם חייבת לתת להם את הזכות ללמוד יהדות ולעבור את תהליך הגיור.

אתה אומר: עד עכשיו זה היה בסדר.

אתה אומר: מה פתאום עכשיו מקצצים רק לעולי אתיופיה?

אתה אומר: אנחנו רואים שזאת אפליה.

אתה אומר: אנחנו בדקנו באזור הצפון את אולפני הגיור לעולים אחרים - הכל הולך תקין.

אתה אומר: אולפן – כיתה נסגרת, כיתה נפתחת.

אתה אומר: אבל אצל עולי אתיופיה הכיתות נסגרו.

אתה אומר: אברהם נגוסה: אולפני הגיור.

אתה אומר: אתה יכול לנקוט דוגמאות?

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: אל תגיד לי עשרים כיתות בצפון.

אתה אומר: הגד לי

אתה אומר: מאיר פרץ: אני אומר שאין זה נכון.

אתה אומר: הטענה הזאת חוזרת,

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: דוקטור מאיר פרץ, מחודש פברואר 2000

אתה אומר: מאיר פרץ: לא.

אתה אומר: אין משהו בטענה הזאת.

אתה אומר: איפה זה היה.

אתה אומר: אם יתברר שמשרד החינוך טעה,

אתה אומר: יוחנן בן-יעקב: כאשר הגיעו אנשי הפלשמורה לארץ, הייתה

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: מר יהודה גליק ממשרד הקליטה, לכאורה בא

אתה אומר: יהודה גליק: אני רוצה לספר שכאשר עולים מגיעים לארץ,

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: הוא שכנע את פרופסור אמנון רובינשטיין.

אתה אומר: שר החינוך.

אתה אומר: שר החינוך.

אתה אומר: העובדות ההיסטוריות הן משנת 1996.

אתה אומר: כל העניין של שמונים וחמש כיתות נוסד על בסיס זה שמשרד הקליטה כינס ועדה בין משרדית.

אתה אומר: בהתאם לוועדה הבין משרדית, שעמד בראשה בזמנו המנהל הכללי של משרד הקליטה, מר גדעון שמיר, והיו נציגים של משרד החינוך, הסוכנות ומשרד הפנים, וכל משרד קיבל על עצמו את משימתו הוא.

אתה אומר: משרד הקליטה קיבל על עצמו שתי משימות: סל תרבות לכל מי שלומד באולפן גיור ויום סיור בירושלים.

אתה אומר: החינוך והתרבות מטפל באולפני היהדות

אתה אומר: יהודה גליק: באותה ועדה בין משרדית.

אתה אומר: יהודה גליק: בוודאי שיש פרוטוקולים.

אתה אומר: להציג פה, איזה יום אחד היה למישהו

אתה אומר: יהודה גליק: לא.

אתה אומר: אבל הרצון של דוקטור מאיר פרץ נתן את

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב:

אתה אומר: אבל אתה אומר שיש עבודה בין משרדית שיש

אתה אומר: יהודה גליק: נכון.

אתה אומר: במספר ועדות, אני מניח שאתה מרגיש מה שאני מרגיש כאשר אתה רואה את המערכת השלטונית בבעיה.

אתה אומר: אני מניח שאין מי שחולק על הצורך הזה שהיום צריכים את האולפנים האלה.

אתה אומר: אותי להתבטא בשאלות ערכיות.

אתה אומר: אזיי אני אציג את העובדות בקצרה.

אתה אומר: משרד האוצר מעולם לא תקצב את מה שנקרא "אולפני ב'".

אתה אומר: הוא ממילא לא הפסיק את התקצוב.

אתה אומר: לגבי סוגיית החקיקה או הצורך שאתה העלית, כנראה שעדיין יש אי בהירות, לפחות ההתנהגות של המשרדים הרלוונטיים מי צריך לבצע מה, למרות שהיו מספר החלטות וכן מספר דיונים בעניין הזה.

אתה אומר: לכן מה שצריכה הממשלה, או לפחות הנוגעים בדבר, לעשות, הוא להחליט על הצורך בפעילות, לסכם בין השרים הרלוונטיים את סוגיית המימון ולבצע את זה.

אתה אומר: בצורך לאומי, שאינני חושב שיש עליו מחלוקת בין רפורמים לאורתודוכסים.

אתה אומר: זה לא שהם עברו גיור רפורמי, ויש בעיה.

אתה אומר: אין פה הבעיה הזאת.

אתה אומר: פה יש באמת צורך לאומי, שכולם אומרים שהוא קיים, ואומרים לך מה היו ההסדרים.

אתה אומר: יכול להיות שבנו פה איזה שהוא פיגום שעכשיו הוא פתאום מתמוטט, כי הבסיס שלו נשמט.

אתה אומר: האם אפשר לבקש ממשרד האוצר לקחת את משרדי הקליטה, הדתות והחינוך, לשבת ולמצוא איזה שהוא פתרון לדבר הזה?

אתה אומר: האם זה אפשרי?

אתה אומר: בכל זאת אתם אמורים לתאם את ההוצאה הממשלתית ולראות מאין יוצאת ההוצאה הזאת - גם אם יתברר שבעבר היא נהנתה מאיזה שהוא עודף סמוי, שזה מה שהיה כנראה.

אתה אומר: משרד הדתות.

אתה אומר: איני נכנס למהות הגיור, כי מהות הגיור היא בכלל ועדת הפנים.

אתה אומר: אינני עוסק בגיור.

אתה אומר: אני גם איני עוסק במהות הגיור.

אתה אומר: זה שייך לוועדת הפנים, כי זה דתות.

אתה אומר: ועדת החינוך נזעקה מפני שפעלו אולפנים כאלה במשרד החינוך, ופתאום אנחנו שומעים שזה הופסק, ובאים אלינו העולים מאתיופיה ומבהירים לנו מה המשמעויות.

אתה אומר: אסור לבית ספר לסרב לקבל ילד באשר הוא.

אתה אומר: אבל בפועל זה מה שקורה.

אתה אומר: גם בפועל אלף וארבע מאות ילדים של צד"ל – צבא דרום לבנון - להבדיל אלף אלפי הבדלות, אינם לומדים, ואתמול מחיתי גם על זה נמרצות.

אתה אומר: אזיי קל לי היום לבוא ולמחות על זה שכך וכך ילדים מאתיופיה אינם לומדים.

אתה אומר: קל לי, כמו שהיה קל לי כאשר עשיתי מאבק שילדים להורים עובדים זרים בלתי חוקיים ילמדו.

אתה אומר: כי ילד הוא ילד.

אתה אומר: הוא צריך ללמוד.

אתה אומר: מגיע לו חינוך, ומגיעה לו בריאות באשר הוא.

אתה אומר: כאן אומרים לך: הילדים גם נפגעים; ולכן זאת זעקתנו, זעקת ועדת החינוך.

אתה אומר: אורי אליאל: גם אני איני יודע פתרון, ואני רוצה לשתף

אתה אומר: שלום יהלום: עם כל הכבוד לאנשי אתיופיה שבאו לכאן,

אתה אומר: המשימה שלנו לכל אדם שעולה, שרוצה להתגייר, חייבת להיות משימה לאומית ממדרגה ראשונה.

אתה אומר: אוי לה למדינת ישראל אם היא תנער את ידה מן המשימה הזאת.

אתה אומר: מה שקרה השנה, זה שבאמת הגענו לרוויה כזאת במספר העולים, שאין אפשרות מהתקציב שקיים באולפנים שהם מקבלים בהם עברית, לתת את היהדות.

אתה אומר: אזיי, אנשי אתיופיה, אצלם הזעקה יותר גדולה, גם בגלל נחישותם להתגייר מצד אחד, ומן הצד האחר העובדה שזה אפילו גורם להם בעיות קשות בעניין החינוך.

אתה אומר: עולי ברית המועצות – זעקתם תבוא עוד מעט.

אתה אומר: האם אין הוא יכול באמצעיו הוא?

אתה אומר: הוא צריך להציג את העניין למשרד האוצר, לא כסדר עדיפות שלישי או שמיני, אלא ראשון.

אתה אומר: משרד האוצר חייב לתת את התשובה.

אתה אומר: אין זה יכול להיות שאנחנו מביאים לכאן עולים, ואנחנו משאירים אותם זרוקים לא מגויירים - אלה שרוצים.

אתה אומר: אין אני אומר לגייר בכוח, אבל יש כאן עשרות אלפי אנשים שמבינים שאי הגיור שלהם מונע מהם אחר כך חיים כאזרחים שווי זכויות במדינה יהודית.

אתה אומר: כי אז המדינה מצד אחד באה ומעלה את העולים, ומן הצד האחר אינה נותנת להם מכשיר.

אתה אומר: זאת משימה שאין עליה ויכוח.

אתה אומר: האוצר צריך להיכנס לעניין ולפתור את הבעיה של המחסור בתקציב במשרד החינוך.

אתה אומר: אם הוא יראה שמשרד החינוך לקח באופן מלאכותי כסף מתקציב האולפנים, העביר את זה לתקציב יום חינוך ארוך - יש להם "קייס".

אתה אומר: אבל הוא לא עשה את זה.

אתה אומר: הכל הוא נותן לעניין של העולים.

אתה אומר: אזיי בתקציב העולים צריך למצוא פתרון.

אתה אומר: צריך להיות כאן שיתוף פעולה בין משרד החינוך ומשרד האוצר, ואני אומר שגם משרד החינוך צריך להעלות את העניין הזה, ובשלב זה לא להפסיק אף אולפן ולתת מייד תשובות.

אתה אומר: העובדה הזאת שמשרד החינוך בא ואומר: אני את אולפן העברית לוקח כחובה, את אולפן היהדות לוקח כרשות - אני מציע שלא נדבר כך.

אתה אומר: אולי יהדות אצלם יותר חשוב, והילדים לא ילמדו עברית בבית הספר אם לא תהיה להם יהדות.

אתה אומר: מאיפה לקחתם את העוז לבוא ולהגיד: קודם כל אולפן.

אתה אומר: אם יש לי עודף, אני מעביר.

אתה אומר: למה לא הפוך?

אתה אומר: למה לא חצי חצי?

אתה אומר: מנחם כהן: משרד החינוך נטל על עצמו לפני חמש שנים

אתה אומר: העניין הזה, שהאגף כרגע הפסיק את התקצוב של האולפנים, הוא דבר חמור ביותר.

אתה אומר: הוא עשה את זה אנוס על פי גירעונו.

אתה אומר: לכן הפתרון הוא שזה יתוקצב או בכוחות פנימיים של המשרד, באמצעות מר אדי הרשקוביץ, אם יש לו אפשרות, או שהאוצר יתקצב את זה נכון כפי שהוא.

אתה אומר: אלמו יפת: ישנה ועדת השרים לענייני גיור שמתוקצבת

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: אני הזמנתי את השר, והזמנו את נציג משרדו,

אתה אומר: קריאה: הם קיבלו משימה להסביר את מדיניות ראש

אתה אומר: אלמו יפת: אנחנו מרגישים שכאן יש אפליה גמורה מאוד.

אתה אומר: ככל שאני יודע, "עבדו עליו בעיניים".

אתה אומר: אין לו שום תקציב.

אתה אומר: זה ככל שאני יודע.

אתה אומר: אולי הוא יודע יותר.

אתה אומר: אני יודע שפשוט "עבדו עליו בעיניים", ואין שום תקציב, ועדיין לא עבר, ואני עוד אינני רואה אם יש לו תקציב או אין לו תקציב.

אתה אומר: יהודה גליק: ההערה שלו במקום.

אתה אומר: גם החמישה עשר מיליון

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: אין לי לסתור את הטענה שלך שאתה אומר

אתה אומר: אורי רגב: קודם כל ברור לי שבמסגרת העיקרון הציוני

אתה אומר: אני אופתע מאוד אם השר מיכאל מלכיאור לא יכיר בכך שהעניין הזה צריך להיות חלק מן האחריות הממלכתית שלו.

אתה אומר: אני חושב שהגישה, ככל ש"סידרו" אותו או לא "סידרו" אותו, אבל הגישה שאומרת שכיוון שמדובר באתגר לאומי, ואין מדובר באתגר מינהלתי בתחום החינוך או בתחום הקליטה או בתחום הדתות, ולכן המשאבים שהוקצו לעניין הזה הם משאבים לאומיים ולא משאבי משרד החינוך - אני חושב שהגישה הזאת היא נכונה, והיא נכונה גם לגבי העניין הזה.

אתה אומר: אני שמח לומר שבאמת גם מנקודת הראות שלנו, דהיינו נקודת ראות של פלורליזם יהודי, העניין הזה הוא מעבר לכל ויכוח.

אתה אומר: אנחנו תומכים בו תמיכה מלאה.

אתה אומר: אנחנו רואים אחריות לאומית לתת לו תשובה מיידית, ונראה לנו שהתשובה איננה לנסות להטיל את האשמה ממשרד למשרד, אלא אכן לאותה כתובת מאוחדת ומעוגנת שנקבעה לעניין הזה - בין אם זה המכונים ללימודי היהדות - אלה אינם מכוני גיור, אלא מכונים ללימוד יהדות.

אתה אומר: העניין של השבה ליהדות נעשה כפועל יוצא של תהליך הלימוד, וגם הגיור נעשה כפועל יוצא של תהליך הלימוד.

אתה אומר: הוא באמת עניין פורמלי אחר.

אתה אומר: אבל לימוד היהדות הוא באחריות ממלכתית, ונדמה לי שהשר מיכאל מלכיאור, לו היה נמצא כאן, היה הראשון שהיה מכיר בכך.

אתה אומר: לדיון, הוא עניין ממלכתי.

אתה אומר: הוזכר כאן קודם כאילו שזה עניין ערכי בלבד.

אתה אומר: זה עניין לאומי, ואינני מבין כלל איך עושים איזו שהיא הפרדה.

אתה אומר: היה צריך להביא בחשבון לגבי אותה ועדת שרים שהתכנסה לפני כחודש וקיבלה את ההחלטות כפי שהיא קיבלה.

אתה אומר: לדעתי ההחלטות "עקומות".

אתה אומר: ישבה ועדת שרים, וחבל מאוד שלא הזמינו לאותה ישיבה את שר החינוך או את נציגו.

אתה אומר: זה היה באמת דבר מתבקש.

אתה אומר: אין יכול להיות שגוף כזה חשוב שעוסק ברמה לאומית בעניין של אולפנים, לא יהיה שותף בוועדת שרים.

אתה אומר: מנחם וולדמן: העלייה הזאת ,כפי שקוראים לה, הפלשמורה,

אתה אומר: החינוך – מתוך שמונת אלפים הנפשות שעברו את תהליכי הגיור בשנים האחרונות, למעלה מארבעת אלפים נפשות הם ילדים בגיל חינוך, שלו הם לא היו משלימים את הזהות היהודית שלהם, לא רק שלא היו מקבלים אותם פה ושם - זה הבניין הנפשי, הזיהותי, הקיומי של האדם העולה מאתיופיה.

אתה אומר: יש בזה שינויים גדולים מאשר עולים מארצות חבר העמים.

אתה אומר: פה זה בנפשם, בציפור נפשם.

אתה אומר: כאשר מסתובב עולה מאתיופיה וכתוב לו ריק בתעודת זהות, היו מקומות באתרי הקליטה ששנה הם לא הוציאו תעודת זהות כדי שלא ייראה, והסתובבו בלי תעודות זהות - זה בנפשם.

אתה אומר: מיכה פלד: אני סיימתי את עבודתי על פי החוזה שהיה לי

אתה אומר: על כן אני מבקש כאן, את הפורום המכובד הזה, ממש לקחת את העניין ברצינות יתרה, בנוסף לרצינות שאני רואה אצלכם.

אתה אומר: היהדות לגיור לעולי אתיופיה טעוני הגיור ועולי חבר העמים, שהופעלו ומומנו על ידי משרד החינוך בחמש השנים האחרונות, הם ביטוי לצורך לאומי רחב שאינו שנוי במחלוקת ומהווה מילוי התחייבות ערכית ומוסרית כלפי העולים.

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב:

אתה אומר: צורך לאומי חיוני שאינו שנוי במחלוקת כלפי

אתה אומר: של משרד החינוך גורמת עוול ונזק מהותי לעולים טעוני הגיור מאתיופיה ולעולי חבר העמים, ולכן דורשת הוועדה ממשרד החינוך למצוא פתרון תקציבי להמשך התקצוב והמימון של העולים עד למציאת פתרון תקציבי חלופי.

אתה אומר: הוועדה דורשת מהשר מיכאל מלכיאור, יושב ראש ועדת השרים לגיור, להיכנס לעובי הקורה ולמצוא פתרון תקציבי של קבע לאולפני הגיור תוך שלושה חודשים ולעדכן בכך את הוועדה.

אתה אומר: הממשלה בתפקידו כשר החינוך?

אתה אומר: הרי אתה רוצה שזה יהיה במסגרת משרד החינוך, שזה ימשיך.

אתה אומר: התביעה צריכה להיות כלפי ראש הממשלה ושר החינוך ולא כלפי השר מיכאל מלכיאור.

אתה אומר: שאול יהלום: אני מציע שזה יהיה מופנה לראש הממשלה

אתה אומר: מנחם כהן:

אתה אומר: אני מבין מהחלטות הוועדה שהוועדה שבעת

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: מאוד.

אתה אומר: שהוא ראש הממשלה.

אתה אומר: ועדת השרים.

אתה אומר: אלי בן דהן: לא שיהיה גזבר.

אתה אומר: הוא יהיה הדוחף.

אתה אומר: בדעתך.

אתה אומר: היתרון של הרב מיכאל מלכיאור, שהוא יושב ראש ועדת השרים.

אתה אומר: החיסרון שאין לו משרד.

אתה אומר: אין לו מר אדי הרשקוביץ.

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: אין לו מישהו שיושב על עשרים ושניים

אתה אומר: אורי רגב: כלומר שעד אשר לא ייקבע שהאחריות לעניין

אתה אומר: שאול יהלום: ברגע שאתה בהחלטתך פותח פתח מילוט,

אתה אומר: אורי רגב: משרד החינוך לא יטפל במכוני לימוד היהדות

אתה אומר: שאול יהלום: למה לא?

אתה אומר: שאול יהלום: הוא עושה את זה חמש שנים.

אתה אומר: מאה כיתות הוא

אתה אומר: קריאה: אבל זה לא מתקציב משרד החינוך.

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: מר אורי רגב, מניסיוני כמנהל כללי, להטיל

אתה אומר: הוועדה דורשת מראש הממשלה ושר החינוך להיכנס לעובי הקורה ולמצוא פתרון של קבע תוך שלושה חודשים.

אתה אומר: אי אפשר לפנות לשר.

אתה אומר: פה יש לנו עסק עם משרד ולא עם שר.

אתה אומר: אדי הרשקוביץ: אנחנו לא נקצץ בחינוך.

אתה אומר: עודפים.

אתה אומר: בינינו לבין עצמנו, מה שלמעשה הרב אלי בן דהן וגם מר אורי רגב אמרו כאן שהעניין של חבר העמים ייפתר.

אתה אומר: ייפתר בגלל שכולם מתעסקים בזה בוועדת נאמן ורוצים ליישם את זה.

אתה אומר: העניין של עולי אתיופיה לא ייפתר, בגלל שאף אחד איננו מתעסק בזה, רק אנחנו.

אתה אומר: לכן למי שצריך למצוא פתרון זה לאותם אולפנים של עולי אתיופיה.

אתה אומר: זה כרגע המצב, שצריך למצוא להם פתרון שהם יחודשו, ולזה בשלב ראשון צריך למצוא פתרון פנימי בתוך משרד החינוך.

אתה אומר: יהיה כסף.

אתה אומר: משרד יום אחד ואומר: גיליתי שפעולה שאני עושה, עשיתי אותה פעם בגלל איזה עודף, ועכשיו פתאום אינני רוצה לעשות אותה, ככה יום בהיר אחד; ובמקרה הפעולה הזאת היא פשוט נחוצה, והיא פשוט פוגעת באנשים.

אתה אומר: הוא לא יכול לבוא יום אחד סתם ולהתנער.

אתה אומר: הוא צריך לגלות אחריות.

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: אני לא קראתי שהשר עשה עם זה משהו.

אתה אומר: לכתוב חמישים, ופה אתה צריך לפתור מיליון.

אתה אומר: טעוני גיור שבהם יש פגיעה מהותית.

אתה אומר: אל תגיד לי שבסך הכל הכללי אי אפשר לפתור - זה לא שישה מיליון.

אתה אומר: אפשר לשבת איתם, לקרוא להם ולהגדיר בדיוק את הצרכים, כדי שהמינימום עד שראש הממשלה ושר החינוך ידונו, וזה לא יהיה לפני תקציב 2001 - לפחות שאת המזער שאפשר לקיים, בינתיים מתקיימים אולפנים.

אתה אומר: אני יודע בדיוק איך זה ייפתר, אני יושב איתם: חבר'ה, הפגנה מחר.

אתה אומר: הם בשריקה מוציאים אחריי שלוש הפגנות, שיעמדו חברי כנסת בראשן.

אתה אומר: אתה יודע הרי שזה ייפתר, ואז זה יעלה עם ריבית והצמדה.

אתה אומר: הרי עשו להם עוול.

אתה אומר: לקחו להם דבר שהוא חיוני בעבורם, זה לא אילו מותרות.

אתה אומר: התלמידים.

אתה אומר: כאן יש תלמידים שמחפשים

אתה אומר: היו"ר זבולון אורלב: רבותיי, ההחלטות קיימות.

אתה אומר: תודה רבה וכל