ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 98, 2000-05-25 14:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח היום את ישיבת הוועדה בקרית שמונה.

זבולון אורלב: אנחנו מודים למרכז הקהילתי "תקוותנו" על האירוח.

זבולון אורלב: מטרת הישיבה הזו היא לשמוע באופן ישיר ובלתי אמצעי על הבעיות והנושאים העומדים על הפרק, שלדעת התושבים והתלמידים וממלאי תפקידים אחרים במערכת ראוי שוועדת החינוך והתרבות, יחד עם נציג משרד החינוך והתרבות שנמצא כאן, ידונו בהם.

זבולון אורלב: קיבלנו על עצמנו להיות שגרירים נאמנים שלכם.

זבולון אורלב: כבר ביום שלישי ביקשה חברת הכנסת, פרופ' יהודית נאות, שהנושא הזה יעלה באופן מיידי לדיון בוועדה, וכך עשינו.

זבולון אורלב: אתמול קיימנו ישיבה קצרה עם אנשי משרד החינוך.

זבולון אורלב: שמענו על ההיערכות של המשרד, והיום אנחנו רוצים לשמוע מכם, כדי שנוכל להגיש א כל הסיוע הדרוש.

זבולון אורלב: קבענו לעצמנו לשמוע אתכם, בעיקר, ולהשמיע את עצמנו מה שפחות.

יצחק קקון: שלום לכולם, ברוכים הבאים – חברי הוועדה שנמצאים כאן, מנהלי בתי הספר, ראשי היישובים, מנהלי מחלקות החינוך, תלמידים, כל מי שנמצא אתנו.

זבולון אורלב: הצטרפו אלינו שני אנשים – נסים וענונו, שביתו נהרס לפני שבועיים וחגג את בר המצווה של בנו, טל, לאחר מכן.

זבולון אורלב: כמו כן הגיע הרב נסים מלכה, יושב ראש המועצה הדתית של קרית שמונה.

יצחק קקון: אני מקדם בברכה את ההזדמנות המיוחדת הזו, שכולנו כאן יחד.

יצחק קקון: כולנו מקווים שמהיום, המציאות פה תשתנה, לאור מה שקרה.

יצחק קקון: זאת לאחר כל כך הרבה שנים שהאזור הזה כולו, בפרט המקום הזה שאנו נמצאים בו, סבל וסובל.

יצחק קקון: אנחנו עדיין לא יודעים מה יהיה מה הן ההערכות של אותם סיכונים, לא רק במובנים התשתיתיים אלא גם במובנים הנפשיים-פיזיים ומה המחיר שאותה אוכלוסייה שחיה פה עתידה עוד לשלם עבור התקופות שהיו כאן.

יצחק קקון: עם פתח התקווה הזה, שכולנו נמצאים בו כרגע, אני רוצה לברך את הוועדה שראתה לנכון להגיע לכאן.

יצחק קקון: זו ועדה ששמה לעצמה בראש הסולם את החינוך, שצריך להיות משוקם ומטופל וצריך לשים לו את הפוקוס הגבוה ביותר.

יצחק קקון: אם נירתם בתחום הזה, יכול להיות שנוכל לשקם חלק גדול מאותן פגיעות שנפגענו כולנו בתקופה הזו.

יצחק קקון: חכמים אמרו: אם אין תורה – אין קמח, ואם אין קמח – אין תורה.

יצחק קקון: אנו יושבים כאן בישיבה של ועדת החינוך, ואני שמח שיושב ראש הוועדה פתח ואמר שצריך לשמוע אותנו.

יצחק קקון: חשוב מאד שכל אחד יאמר את הדברים מתוך המציאות שבה הוא נמצא.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את ראש עירית קרית שמונה, מר חיים ברביבאי, שסדר יומו ודאי עמוס ביותר בימים האלה.

יצחק קקון: אני מבקש מהוועדה שנשים ככותרת את התפיסה הבאה, שאומרת שכל מה שהוחלט במסגרת החלטות הממשלה ובמסגרת ועדות, חייב להגיע לידי יישום במערכת המשרד.

יצחק קקון: לצערנו, כותרת טובה כבר יצאה מהחלטות הממשלה, לפני כשבועיים, לגבי כל יישובי הצפון לשדרוג מערכת החינוך כולה.

יצחק קקון: אולם, מרגע ההחלטה ועד המימוש עובר זמן יקר, שכולנו נאבקים כעניים בפתח להוכיח את חפותנו, שמגיע לנו מה שהוחלט בהחלטות הממשלה.

יצחק קקון: כאשר אתה מגיע לפקיד הבכיר, במשרד הממשלה, הוא אומר לך חד משמעית- התקנות הן תקנות מספריות ועל מסגרות אי אפשר להחליט בהחלטה ערטילאית כלשהי, חייבת להיות כאן הגדרה, באופן משמעותי.

יצחק קקון: אני רואה בוועדת החינוך את המיישמת של החלטת הממשלה ולהניע את התהליך של היישום.

יצחק קקון: אתן דוגמה.

יצחק קקון: קרית שמונה, במסגרת החלטות הממשלה, קיבלה בשנת 98, 6 מיליון שקלים שנועדו לשדרוג מערכת החינוך, לרוב התוכניות שבוצעו כבר באזור.

יצחק קקון: כאשר ההחלטה הזו, אין לה תקנה תקציבית, משרד החינוך לא יכול לממש אותה.

יצחק קקון: הוא אינו יודע מהיכן להוציא את התקציב הזה, כי כאשר ניתנו תקציבים למשרד החינוך ההחלטה הזו לא היתה כלולה.

יצחק קקון: אין מקור תקציבי מסודר, ואז יש צורך בעבודה מול ועדת הכספים, מול משרד האוצר, מול החלטת התקנה התקציבית שתאושר בתוך המשרד, ולאחר מכן – ביישום.

יצחק קקון: הדבר הזה מתיש אותנו, כמערכת.

יצחק קקון: אני יכול לומר שמההחלטה ההיא, ב- 98, יש חלק גדול שעדיין לא מיושם היום.

יצחק קקון: לכן, אני מבקש מהוועדה, שכל ההחלטות שהוכרזו במסגרת החלטות הממשלה, ייושמו.

יצחק קקון: צריך לעמוד מול המשרד ולומר לו היכן הדברים אמורים להיות מיושמים.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את יוסי אלול, ראש המועצה המקומית בחצור.

זבולון אורלב: קיבלנו את הדברים של יצחק קקון.

זבולון אורלב: חלק מרכזי בעבודת הוועדה הוא לפקח על הרשות המבצעת, ולדאוג שהיא תפעל בצורה מסודרת ומתוקנת, ובוודאי, אם תתקבלנה החלטות, אנחנו בהחלט כתובת מתאימה מאד לומר לנו מה ההחלטה, מה הבעיות בביצועה.

זבולון אורלב: נזמין את הדרג הגבוה ביותר במשרד החינוך, ונפעיל את האמצעים שיש לכנסת.

זבולון אורלב: אני רק מאמין שלא יהיה צורך בכך.

זבולון אורלב: אנחנו בהחלט מקבלים על עצמנו את העניין, ככל שתביאו אלינו ידיעות על החלטות שיש קשיים בביצוען, נטפל בהן אחת לאחת.

זבולון אורלב: אני מתכבד לתת את רשות הדיבור לידידי ראש העיר, חיים ברביבאי.

חיים ברביבאי: שלום לכולם.

חיים ברביבאי: אני מקדם בברכה את חברי הוועדה.

חיים ברביבאי: זו לא פעם ראשונה שהוועדה יושבת כאן, בקרית שמונה.

חיים ברביבאי: ב- 1 לספטמבר, חברי הוועדה ביקרו בבתי הספר.

חיים ברביבאי: היום הוא נמצאים פה כל אנשי המנהיגות החינוכית של העיר, החל מתלמידים, הורים, מורים, החינוך הבלתי פורמלי, מכללת תל חי, מנהלי בתי הספר, והגיל הרך.

חיים ברביבאי: קטונתי מלהעלות את כל הבעיות.

חיים ברביבאי: מה שעשיתם כאן, שהבעיות עולות מהשטח, זה הדבר הטוב ביותר.

חיים ברביבאי: אני מוותר על הזכות שלי לעלות את הבעיות, אני רוצה שהדברים יוצגו על ידי האנשים בשטח.

חיים ברביבאי: אני מקווה שהדיון יהיה פורה.

עמר עבדללה: המכינות במכללת תל חי הן למעשה הגשר גם להמשך הלימודים במכונים האקדמאים במכללת תל חי, אם זה המכללה האקדמית, אם זה בית הספר לגננות או המכללה הטכנולוגית.

עמר עבדללה: החיזוק שלנו למוסד כמו מכללת תל חי הוא חיזוק לקרית שמונה בכלל.

עמר עבדללה: המכללה מרכזת סביבה צעירים וצעירות, חיילים משוחררים משכילים.

עמר עבדללה: זה נותן השפעה חיובית על האזור כולו, ועל קרית שמונה בפרט.

עמר עבדללה: אנחנו זקוקים לאוכלוסייה החזקה הזו, שתשרת את כולנו.

עמר עבדללה: יש שתי בעיות.

עמר עבדללה: בעיית הזמן, לצערי, לא משחקת לטובתנו.

עמר עבדללה: אני מתכוון לדברים שאמר יצחק קקון, על כך שמזמן ההחלטה ועד לביצוע עוברים חודשים ושנים.

עמר עבדללה: אנחנו היום עומדים בפני סיום שנת הלימודים.

עמר עבדללה: בית הספר שלי התחיל כבר את בחינות הבגרות, גם בתקופה המתוחה שעברנו.

עמר עבדללה: יש אי ודאות, וזו בעיה שאנחנו עוד לא יודעים איך להתמודד אתה.

עמר עבדללה: יש לכך השלכות גם על הסטודנטים שלנו – גם על אלה שלומדים את הפרקים האחרונים לקראת בחינות הבגרות.

עמר עבדללה: וגם על המועמדים החדשים שאנחנו רוצים לקלוט לשנה הבאה.

עמר עבדללה: אנחנו נמצאים בתקופה הקריטית הזו, ולכן אני מאד מבקש שכל החלטה שתתקבל, תזכה לביצוע מיידי.

עמר עבדללה: הבעיה הראשונה היא חיזוק התלמידים שניגשים עכשיו לבחינות הבגרות.

עמר עבדללה: שמענו על ההקלות שניתנות לתלמידים התיכוניים.

עמר עבדללה: אנחנו לא בית ספר תיכון אלא מכינות.

עמר עבדללה: את ההטבות האלה צריך להחיל גם על הסטודנטים שלי, שנבחנים בבתי הספר.

עמר עבדללה: הדבר השני – אתמול, בוועדת הכספים, הרצליה ברום, מנהלת החינוך הקדם אקדמי בארץ, העלתה את הנושא ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי גולדשמידט, והיום יתפרסם מאמר ראשון בעיתון על כך.

עמר עבדללה: אנחנו ביקשנו פטור מלא לחייל המשוחרר שיגיע למכינות בתל חי.

עמר עבדללה: זו המכללה היחידה שנמצאת בקו העימות, להזכירכם.

עמר עבדללה: אני מאד מבקש מכם לעזור לנו, כי בקרן לסיוע נוסף במשרד הביטחון אישרו את הבקשה שלנו, בתמיכה נלהבת.

עמר עבדללה: אני מבקש שתעזרו לנו עם האוצר, שיוציא את ההחלטה מיידית.

מיטל אלחה: אני מייצגת תלמידים שנבחנים בקרית שמונה.

מיטל אלחה: דבר אחד שהוא הכי לגיטימי בעיניי הוא שוויון הזדמנויות.

מיטל אלחה: אלה לא ניתנות לתושבי קו העימות, לעומת תושבי המרכז, שנהנים משוויון הזדמנויות מלא.

מיטל אלחה: אצלנו, בגלל המצב הביטחוני, נקודת הפתיחה שלנו הרבה יותר חלשות משלהם.

מיטל אלחה: זו עובדה שאי אפשר להתווכח עליה.

מיטל אלחה: אפשר להביא לשוויון הזדמנויות בכך שאנחנו נקבל הקלות או שנקבל תוספת ניקוד, או הורדה של חומר שלא הספקנו.

מיטל אלחה: אנחנו עומדים בפני בחינת בגרות באזרחות שרק היום סיימנו ללמוד את החומר לה.

מיטל אלחה: אני לא רוצה רק לעבור את הבחינות, אלא גם לקבל ציונים גבוהים, והמצב הביטחוני לא מאפשר את זה לנו, גם כאשר לא יושבים במקלטים.

מיטל אלחה: אנחנו רוצים שוויון הזדמנויות.

יהודית נאות: אם היו קובעים מועד ב', איך היית מרגישה לגבי זה?

מיטל אלחה: אם היו עושים מועד ב', זה היה מצוין.

יהודית נאות: האם זה יכול לחול על כולם?

יהודית נאות: הרי יש כאלה שהם חייבי גיוס.

זבולון אורלב: מה שהובטח לנו אתמול זה בעקבות לחץ מאד כבד שלנו על משרד החינוך, שמעבר להודעה לעיתונות, שיצאה, תהיינה עוד הקלות.

זבולון אורלב: משרד החינוך, מסיבות שלו, חשב באותה העת לא לפרסם.

זבולון אורלב: מוסד שיפנה לאגף הבחינות, יתחשבו בו לגבי בקשה למועד ב'.

זבולון אורלב: דבר נוסף – יש אפשרות גם להקלות נוספות כגון – גמישות, במקום בחינה בכתב – בחינה בעל פה, וכן הלאה.

זבולון אורלב: הם קיבלו על עצמם לעמוד מול כל מוסד שיפנה.

זבולון אורלב: לכן, מה שאני מציע הוא שהמכינה האקדמית תפנה אל מר משה דקלו, מנהל אגף הבחינות.

זבולון אורלב: יש פה נציג של המשרד, אליעזר הר, הוא יוכל לגשר ביניכם לבינו.

זבולון אורלב: אם עדיין תהיה בעיה להתאים את הבחינות למצב המיוחד, כדי שאת תרגישי שוויון מלא בהזדמנויות – אנחנו נפעל.

זבולון אורלב: כרגע הם סללו לנו את הדרך.

מיטל אלחה: אני מאד נהנית מהלימוד במכללות האלה.

מיטל אלחה: מעניקים לנו את כל תשומת הלב, את כל העזרה, אני, אישית, השבוע, לא יכולתי ללמוד, כי היינו פעמיים במקלט.

מיטל אלחה: לא יכולתי ללמוד, ושקלתי לעזוב.

מיטל אלחה: עכשיו אני יכולה ללמוד בשקט.

מיטל אלחה: אני חושבת שיש הרבה כמוני.

זאב גלידאי: אני רוצה להיות לפה לאותם התלמידים שחלקם יושבים פה.

זאב גלידאי: ביום שני השבוע היתה בחינת בגרות במעבדה בביולוגיה, 5 יחידות.

זאב גלידאי: לא היה מצב בטחוני מסובך, לכאורה, כי הבחינה היתה בבוקר, אבל, התלמידים שלנו, בזמן הבחינה, שמעו את מסוקי הקרב יורים לכיוון קילה, והכפרים האלה.

זאב גלידאי: בבחינה, באף מקום לא יהיה כתוב שהיא נערכה בתנאי לחץ.

זאב גלידאי: אין שום ספק שכאשר תלמידים נבחנים בתנאים כאלה, אינם משיגים את מה שהם מסוגלים להשיג בתנאים אחרים.

זאב גלידאי: דבר נוסף – בחינות מתכונת שהיו צריכות להיות אתמול, אין שום בעיה אתם.

זאב גלידאי: משה דלקו עוזר באופן אישי.

זאב גלידאי: יש לנו את הטלפון האישי שלו, ואני מתקשר אליו בלי שום בעיה בכל שעה משעות היממה.

זאב גלידאי: משרד החינוך הוציא הנחיה שההקלות שעליהן הוחלט, קרי, למשל – תוספת של 25 אחוז של זמן לכל התלמידים – החלטה זו תקפה עד מחר.

זאב גלידאי: לפני שעתיים ביררתי במרכז הבחינות לגבי בחינת הבגרות באזרחות ביום שני הקרוב.

זאב גלידאי: אין שום ספק שתלמידים לא מסוגלים להיבחן ולהצליח כפי שהיו יכולים להצליח כרגיל.

זאב גלידאי: אני הייתי מציע להאריך את ההקלה הזו של תוספת זמן, לפחות בעוד שבועיים-שלושה.

זאב גלידאי: אין שום ספק שהדבר הזה יקל מאד על תלמידים שיכולים לעשות את הבחינה בלי לחץ של זמן.

זאב גלידאי: לגבי אותן בחינות שמתקיימות במועדים הקרובים – צריך למצוא איזשהו מנגנון מפצה למשל – שיקלול אחר של הציון, מתן משקל גבוה יותר לבחינות המגן, ובמקרים קיצוניים – לאפשר את הבחינות של בחינות בעל פה.

זאב גלידאי: אני מציע שזה יחול על כל תושבי הצפון.

זאב גלידאי: הרגיעה היא מאתנו והלאה, גם בשלב הזה.

זבולון אורלב: אני חוזר ואומר – אם אתה חושב שרעיון כזה, לתת משקל גדול יותר לציון המגן מול הבחינה, הוא טוב עבור בית הספר שלך, אני מציע שתעלה אותו כמה שיותר מהר.

זבולון אורלב: אם תהיינה בעיות, אנחנו בהחלט נהיה הכתובת.

זבולון אורלב: אני חושב שאנחנו יכולים לומר לכם שסללנו לכם את הדרך אתמול, במשרד החינוך, שברצון טוב הוא מוכן לשמוע ולפתור כל בעיה.

זבולון אורלב: אני לא יכול להתחייב שלכל פניה תהיה תשובה חיובית, אך עליכם להעלות את הבעיות.

זבולון אורלב: אנחנו מאמינים שימצאו פתרונות, ואנחנו נשמש לכם כפה, בעניין הזה.

עמרי ליפמן: הבגרות היא ביום שני, והיום חזרנו לשגרה.

עמרי ליפמן: חזרנו היום ללמוד.

עמרי ליפמן: המצב שנוצר הוא שחלק גדול מאתנו עדיין לא חזר ממרכז הארץ.

עמרי ליפמן: יש מספר גדול של תלמידים שנמצא במרכז הארץ בלי חומר ללמוד אתו למבחן.

עמרי ליפמן: להרבה ילדים אין הזדמנות לשבת עם החומר וללמוד.

עמרי ליפמן: במצב כזה, גם הארכת זמן לא תועיל להם.

עמרי ליפמן: הפסדנו הרבה חומר לימודים בכל הפעמים שישבנו במקלט.

עמרי ליפמן: הפסדנו שעות לימוד.

עמרי ליפמן: השבוע הזה, שהיה אמור להיות שבוע של תגבורים באזרחות – גם אותו הפסדנו, בגלל המצב הביטחוני.

עמרי ליפמן: אני מבקש שהעניין יטופל, כי אנו אמורים להתכונן לבחינות האלה.

יהודית נאות: במה זה שונה ממה שביקשו כאן קודם?

עמרי ליפמן: אני אומר שפשוט צריך להשאיר את הציוני מגן, ומי שמעונין – ייגש לבגרות.

יהודית נאות: זה בסדר, זו גם אלטרנטיבה.

יהודית נאות: אנחנו אומרים שצריך לפתוח אופציות לבחירתכם – או תוספת זמן, או ציון מגן כציון בגרות, או מועד ב', או – שקלול.

יהודית נאות: זאת אומרת, אנחנו מדברים היום על ארבע חלופות.

יהודית נאות: כל בית ספר יחליט.

זבולון אורלב: אני משוחח כעת בטלפון עם מנהל אגף הבחינות במשרד החינוך.

זבולון אורלב: אני שמח לבשר לכם, קודם כל, והוא שומע זאת - שההחלטה על תוספת זמן, של 25 אחוזים, היא עד סוף מועד הבחינות, בחודש יולי.

זבולון אורלב: הוא רוצה לדעת מי מסר לך שזה רק - -

עמרי ליפמן: ביררנו עם מירב נחמיאס.

זבולון אורלב: אם כך – הבטחנו וקיימנו, תוך כדי הישיבה.

יהודית נאות: אני רוצה לייעל את העניין, ונושא בחינות הבגרות מציק לי מאד, כמו לכם.

יהודית נאות: אנחנו אומרים כדבר הזה: כרגע אנחנו יודעים על ארבע חלופות אפשריות, שבעצם יכולות לתת מענה: האחת, תוספת זמן.

יהודית נאות: השנייה – ציון המגן הוא ציון הבגרות.

יהודית נאות: השלישית: שקלול שונה של יחס אחר בין ציון המגן וציון הבחינה החיצונית בציון הבגרות הסופי, וחלופה רביעית – מועד ב'.

יהודית נאות: אנחנו לא אלה שיכולים להכתיב למנהל בית ספר שיושב בשטח, ויודע מה טוב לתלמידיו הוא.

יהודית נאות: לכל מנהל תהיה את הזכות בחלופה העדיפה מתוך הארבע.

יהודית נאות: תפקידנו הוא לדאוג לכך שארבע החלופות תהיינה לגיטימיות, רשמיות וסופיות.

יהודית נאות: לכן – אם יש למישהו עוד חלופה, שימסור לנו על כך.

יהודית נאות: אם לא – אנחנו מחליטים שאלה החלופות שאנחנו נוודא שקיימות.

יהודית נאות: מנהלי בתי הספר יחליטו.

יהודית נאות: תודיעו לנו אם יש לכם עוד חלופה שעדיין לא הועלתה כאן.

זבולון אורלב: משרד החינוך לא עובד מול תלמידים, ואפשר להבין את הדבר הזה.

זבולון אורלב: הכתובת היא – מנהל המוסד החינוכי.

זבולון אורלב: הוא מכיר את התלמידים.

זבולון אורלב: עם זאת, נבקש שאינפורמציה לציבור הרחב תינתן גם דרך אמצעי התקשורת, בגלל העניין שהועלה כאן – שיש אנשים שנמצאים אצל קרובי משפחתם במרכז הארץ.

אתי אבוחצירה: אני רכזת הוראה במכינות "תל-חי".

אתי אבוחצירה: אני רוצה לחדד נקודה חשובה.

אתי אבוחצירה: לא מדובר רק בבחינות שתהיינה אלא גם כאלה שכבר היו.

אתי אבוחצירה: הבחינה ב- 16 במאי נערכה יום לאחר שאנשים ישבו במקלטים.

אתי אבוחצירה: ביום שני אנשים היו במקלטים וביום שלישי הם היו צריכים להיבחן בדומה לתלמידים מכל חלקי הארץ.

יהודית נאות: זו נקודה שהבנו.

אתי אבוחצירה: נקודה שניה – כאשר מתחשבים בהקלות בבחינות הבגרות למיניהן, חשוב לציין שלגבי בחינות לתלמידים אקסטרניים בבחינות המשנה, מדובר בעניינים אחרים לגמרי.

אתי אבוחצירה: להם אין את ציוני המגן, ולכן אין אפשרו לעשות להם שקלול של ציוני המגן.

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: לכן אמרתי על מועד ב'.

זבולון אורלב: יש דרך לשקלל, ואין צורך לפרט כאן.

הדר גולדשטיין: אני תלמידת כיתה י"א בבית הספר דנציגר.

הדר גולדשטיין: אתם אומרים שהמנהל יבחר את החלופה שטובה לנו, התלמידים.

הדר גולדשטיין: המנהל שלי הוא לא תושב קרית שמונה, הוא לא נמצא פה כרגע.

הדר גולדשטיין: למה שהבחירה לא תהיה שלנו, התלמידים?

הדר גולדשטיין: למה שלא אנחנו נבחר מה טוב לנו?

הדר גולדשטיין: המנהל שלי, שאינו תושב קרית שמונה, לא חש מה שאני חשה פה.

הדר גולדשטיין: הוא יבחר בשבילי?

הדר גולדשטיין: למה?

הדר גולדשטיין: זה לא פייר.

הדר גולדשטיין: למה אני לא יכולה לבחור מה החלופה שמתאימה לנו?

הדר גולדשטיין: אני רוצה לקבל תשובה, כי בחינת הבגרות הבאה שלנו היא ביום שני.

זבולון אורלב: ננסה גם תוך כדי הישיבה הזו לבדוק את הדברים האלה.

חיים ברביבאי: אני חבר של משפחת גולדשטיין.

חיים ברביבאי: מנהל בית הספר דנציגר, למרות שהוא לא מתגורר בקרית שמונה, הוא חי את קרית שמונה.

חיים ברביבאי: הוא מרגיש כל קטיושה שנמצאת כאן.

חיים ברביבאי: אין לי שום ספק שלפני שהוא יקבל החלטה הוא יישב וידבר עם התלמידים, יבדוק אתם מה הם רוצים, ואז תתקבל ההחלטה.

זבולון אורלב: כאשר אנחנו אמרנו שמנהלי מוסדות החינוך ידברו עם משרד החינוך, לא התכוונו, ואני בטוח שאף אחד לא התכוון שמנהלי בתי הספר יחליטו לבד.

זבולון אורלב: חלפה התקופה הזו.

זבולון אורלב: זה ברור שמנהל בית ספר, כאשר הוא מדבר עם משרד החינוך, זה אחרי שהוא שוחח עם התלמידים, אחרי שהוא שוחח עם המורים וההורים, ואנחנו מבקשים שכל ההחלטות האלה תהיינה בהחלט משותפות.

זבולון אורלב: חזקה על ראשי העיר שגם יעבירו את הדברים, כדי שההחלטות תהיינה ראויות.

זבולון אורלב: מורה יוכל להציג בפניכם את היתרונות במועד ב'.

צורית מן: אני לומדת באולפנית בקרית שמונה.

צורית מן: בקשר להחלטות – אמרתם שיש ארבע אפשרויות.

צורית מן: כל תלמיד מתמודד עם לחץ בצורה שונה.

צורית מן: השאלה היא האם יש אפשרות שזו לא תהיה החלטה של המנהל או של הכיתה, אלא שכל תלמיד יוכל לבחור לו חלופה.

זבולון אורלב: זו היתה הבקשה הקודמת – שלא תהיה החלטה גורפת של בית הספר, אלא שבית הספר יבקש החלטות אישיות עבור תלמידים.

זבולון אורלב: הקשבנו וננסה לטפל בזה.

זבולון אורלב: נמצא אתנו חוסיין אלחיב, ראש המועצה המקומית טובה-זנגריה, שהוא יושב ראש פורום המועצות הבידואיות בצפון, שגם הן בקו העימות.

זבולון אורלב: הייתי מבקש ממנו להעלות נושאים, אם יש כאלה שהוא רוצה להעלות.

חוסין אלחיב: ראשית אני רוצה להודות לוועדת החינוך של הכנסת, שתרמה ובאה לכאן.

חוסין אלחיב: כך צריכות לנהוג שאר ועדות הכנסת לגבי קרית שמונה והאזור.

חוסין אלחיב: אני באתי לכאן כשכן, וגם כראש העיר השכנה.

חוסין אלחיב: אנחנו, כרשות מקומית שכנה, ליבנו אתכם.

חוסין אלחיב: אני חושב שהתלמידה שדיברה פה בהתרגשות נתנה את ההרגשה, שיש מקום לבוא לקראת התלמידים.

חוסין אלחיב: ציון מגן שייחשב כציון בגרות הוא הדבר הלגיטימי ביותר והטוב ביותר בזמנים קשים כאלה.

יוסי אלול: אני רוצה לברך את יושב ראש ועדת החינוך על שהחליט לבוא ולקיים את ישיבת הוועדה כאן, בקרית שמונה.

יוסי אלול: דבר שני- אני רוצה להתייחס במשפט אחד לבגרויות.

יוסי אלול: אני רוצה לדבר כמהפכן.

יוסי אלול: אני חושב שהחלטת משרד החינוך צריכה לפטור את כל התלמידים השנה מבגרויות, ושכל תלמידי הי"ב בתוך קרית שמונה ילמדו חינם בכל אוניברסיטה שהם רוצים, ובתום השנה ייערכו להם מבחנים, ואז יחליטו על פי הציונים שלהם.

יוסי אלול: הבעיה של ילדי קרית שמונה בלוח הזמנים הזה היא שהם לא יכולים לעשות את הבגרויות.

יוסי אלול: הבעיה היא שבמשך כל השנה הם הפסידו הרבה ימי לימוד בגלל המצב הביטחוני.

יוסי אלול: אני חוזר ואומר: כדי לתת חיזוק לילדי קרית שמונה צריכים לתת להם מינימום של לימודי חינם בשנה הראשונה באוניברסיטאות.

יוסי אלול: פעם אחת ולתמיד צריך לעשות את מכללת תל-חי לאוניברסיטה של הגליל.

יוסי אלול: דבר נוסף – כל אזור שרוצה חיזוק בתוך המקום שלו צריך רמת חינוך גבוהה מאד.

יוסי אלול: אם רמת החינוך גבוהה, גם תושבים חזקים באים ממרכז הארץ, וירצו לגור פה.

יוסי אלול: לכן אני אומר כך – באים לפה לפעמים ומקבלים החלטות.

יוסי אלול: אחד הדברים שאנחנו לא אוהבים הוא שמקבלים החלטות במצבים כאלו, ואין אחריהן מעקב.

יוסי אלול: צריך לבדוק ולערוך מעקב איך המשרד, וכל משרד שמטפל בנושא הזה, מבצע את אותן החלטות שהחליטו עליהן, בצורה מסודרת.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את מנהל המרכז לשעת חירום האם האזור מקבל את כל העזרה, את כל הסיוע?

זבולון אורלב: האם יש עוד משהו שניתן לעזור בו ולסייע?

מולי להט: אני ישבתי אתכם בפעם הקודמת ולהזכיר – אתן תמונת מצב קצרה.

מולי להט: תמונת המצב היום מורכבת ממספר תמונות משנה.

מולי להט: האחד – יישובי הגדר.

מולי להט: לגביהם יש סיפור דומה ושונה.

מולי להט: הדומה לקרית שמונה הוא במובן הזה שאנחנו שם רואים צורך בעבודה לא רק עד השבוע הבא, אלא עבודה מתמשכת לפחות עד סוף שנת הלימודים, וגם בהמשך.

זבולון אורלב: לצורך זה צריך להאריך את שנת הלימודים?

זבולון אורלב: האם רצוי, מנקודת המבט שלך, שתלמידים לא ילכו הביתה במועד שנקבע, אלא ימשיכו להיות במסגרת?

מולי להט: אני חושב שחלק מנורמליזציה זה ליצור מצב שנורמלי פה, כמו בכל מקום אחר.

מולי להט: אגיד דבר נוסף- לגבי מתבגרים העניין אחר.

מולי להט: לגבי ילדים צעירים – יכול להיות שצריך לעשות קייטנות כמו שארגנו פה לפני שנה, באופן מסובסד ומאורגן, כדי שמי שרוצה מסגרת – תהיה לו מסגרת.

מולי להט: שוב --- זה לא צריך להיות במסגרת של חינוך חובה, בהכרח.

מולי להט: אני רוצה לדבר על עוד שני דברים.

מולי להט: ראשית, השיקום שאנחנו מדברים עליו היום, לא יכול להיגמר מחר בבוקר.

מולי להט: אחת הבעיות החיוביות שלנו תהיה כאשר המצב יתייצב פה ויהיה פה שקט.

מולי להט: צריך לזכור שלגבי חלק משמעותי מהאוכלוסייה השקט הוא שקט על תנאי, והם, במרחק עין רואים גם את האפשרות האחרת.

מולי להט: 10 ק"מ גם אם הם כלום מבחינה אסטרטגית – מבחינה פסיכולוגית זה די קצר.

מולי להט: יש שתי קבוצות שאני רוצה להתייחס אליהן – גנים וגננות.

מולי להט: אלה הן הנשים הבודדות שיושבות עם ילדים מאד צעירים.

מולי להט: הם צריכים תמיכה, ולא רק ברמה של פסיכולוגיה, אלא גם ברמה של עוד מבוגרים שמידי פעם ייכנסו ויפעילו את הילדים.

מולי להט: הרמה השניה היא בתי הספר, ושוב – המורים וההורים.

מולי להט: זו היא קבוצה משמעותית מאד בסיוע היום.

מולי להט: הבעיה היא שיש תוכניות יוצאות מן הכלל.

מולי להט: המערכת הממשלתית שקשורה אליהם היתה יותר רגישה נדיבה ופעילה.

מולי להט: הבעיה היא שבדרך כלל, עם חלוף ההילה התקשורתית – גם הכספים והתוכניות איכשהו נטמנים ונעלמים, וכאן אני רואה את ועדת החינוך של הכנסת כגוף שיכול לעזור למערכת בטיפול ארוך הטווח.

מולי להט: הקטיושות נגמרות והחיילים עוזבים, אך החרדות לא הולכות לישון כאשר סוגרים את הימ"ח.

מולי להט: חוסן זה דבר שנבנה לאורך זמן, כדי שאנשים יוכלו להמשיך ולהרגיש ביטחון.

מולי להט: יש עוד כמה דברים שיוצרים תחושת ביטחון.

מולי להט: הוזכרה כאן מכללת תל חי.

מולי להט: סביבה מסתובבים סטודנטים שיכולים גם לתמוך בתלמידים אבל גם ליצור תחושה שמקום הזה מביא אוכלוסייה מבוססת.

מולי להט: זה עוד תחום שצריך לשים אותו בסדר העדיפויות.

מולי להט: חייבים להרחיב את התפיסה שההורים הם חלק ממערכת החינוך.

זבולון אורלב: האם אפשר לקבל את המזכר שהכנת בנושא הזה?

קטיה כהן: אני מייצגת את בית הספר שחפים, במועצה האזורית מבוא חרמון.

קטיה כהן: בעבר, כצוות העובדים לא הרגשנו שיש מספיק הסתכלות על הצרכים המאד מיוחדים של האוכלוסייה שלנו.

קטיה כהן: גם לגבי התלמידים בתוך בית הספר, בזמנים של שעת חירום, תכנון לפני, הרגעה אחרי, וגם תוך כדי זמן חירום.

קטיה כהן: האוכלוסייה שלנו היא של ילדים מתבגרים עם פיגור שכלי קשה ועמוק, שאינם ניידים ואינם מבינים, והם תלויים לחלוטין בצוות המטפל.

קטיה כהן: הבעיה שלנו היא מחסור במעורבות בשעת חירום.

קטיה כהן: בשעות החירום הספציפיות שלנו, כאשר יש לילד התקף אפילפטי הוא כל התקף אחר, אנחנו תמיד מסודרים כי אנחנו יודעים בצוות מה לעשות.

קטיה כהן: אבל, דברים כאלה כאשר הם מחוץ למסגרת הם לא מספיק מסודרים.

קטיה כהן: הצוות שלי ביקש שאומר שביום שני שעבר, כאשר ביקשו לרדת למקלטים, בית הספר שלנו היה האחרון שפנו אליו.

קטיה כהן: אף אחד לא בא אלינו לבדוק מה קורה אצלנו.

קטיה כהן: דבר אחר – לגבי המורים.

קטיה כהן: כאשר הילדים שלנו לא באים לבית הספר הם נטל עצום על משפחותיהם בבית.

קטיה כהן: אני לא חושבת שזה דבר שנלקח בכלל בחשבון.

קטיה כהן: הייתי מצפה מהמערכת לחשוב על אלטרנטיבות האלו ועל הילדים האלה, ולחשוב על תוכניות מסודרות ואלטרנטיבות לימים הקשים האלה.

זבולון אורלב: כמה זמן את עובדת בחינוך המיוחד?

קטיה כהן: משנת 1984.

זבולון אורלב: אני חייב לומר שאני קצת נדהם לשמוע את הדברים האלה.

זבולון אורלב: הקו בלבנון לא התחמם אתמול.

זבולון אורלב: הייתי מצפה שאחרי 16 שנה מערכת החינוך, שקצת עצמה עין ולא התייחסה לאוכלוסייה הזאת – תיתן מענה.

זבולון אורלב: אני רושם לפניי גם את הדבר הזה.

קטיה כהן: אני חייבת לציין שכאשר התחלתי לעבוד אפילו לא היה מקלט מסודר במקום, והוא נבנה רק לפני 4 שנים.

זבולון אורלב: תוך כדי הישיבה שוחחנו עם מנהל אגף הבחינות במשרד החינוך, וגם עם המנכ"לית של משרד החינוך.

זבולון אורלב: יש רצון מאד טוב לעניין, אלא שזה מעורר אותם לשאלות – הם לא רוצים ליצור מצב שהם יאשרו, ואחרי כן התלמידים יחכו שנתיים לציון.

זבולון אורלב: זו בעיה של מחשבים, וכדומה.

זבולון אורלב: מה שסוכם כרגע הוא שמחר בשעה שמונה בבוקר ייערך דיון, על פי בקשתי, במשרד החינוך, כדי למצוא פתרון לאפשר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אבל, עד שלא תהיה תשובה סופית, אנחנו מחכים בסבלנות.

זבולון אורלב: יש לי יסוד לחשוב שיימצא פתרון ראוי, ואני מקבל על עצמי לבשר לתלמידה שהעלתה את השאלה באופן אישי.

קטיה כהן: דבר אחרון שאני רוצה לומר הוא שבשנתיים האחרונות היה מדובר על הכנסת עובדים סוציאליים למוסדות שלנו בכל רחבי הארץ, באופן רשמי.

קטיה כהן: בפועל, ממה שאני מבינה שקורה, העובדים הסוציאליים לא מגיעים אלינו.

קטיה כהן: הייתי בטוחה שלפחות בקו העימות תהיינה יותר שעות של עובדים סוציאליים, במיוחד במסגרות שלנו.

קטיה כהן: אנחנו צריכים יותר התייחסות בשעות חירום.

כפיר מעוז: יש שני דברים שהייתי רוצה להעלות.

כפיר מעוז: הראשון – ימי הקיץ.

כפיר מעוז: זה נושא שהועלה פה.

כפיר מעוז: אנחנו ערוכים ומוכנים להפעיל את ילדי קרית שמונה בקיץ.

כפיר מעוז: יש בעיה אחת והיא הבעיה התקציבית.

כפיר מעוז: מנהל חברה ונוער משתתף בעניין בהרבה כסף.

זבולון אורלב: כמה הורה צריך לשלם לקייטנה לילד?

כפיר מעוז: לפי הסיכום כרגע זה 200 ₪ לילד.

כפיר מעוז: עלות ריאלית של קייטנה היום היא בין 850 ל- 900 ₪ לילד.

יהודית נאות: המחיר שנתת, 200 ₪ - לכמה זמן זה מתייחס?

כפיר מעוז: לקייטנה של שלושה שבועות.

יהודית נאות: זה לא מה שהבהירו לנו.

זבולון אורלב: אנחנו הכנו שיעורי בית.

זבולון אורלב: שאלנו את השאלה הזו.

זבולון אורלב: ביקשנו שזה יהיה חינם, והסבירו לנו שזה לא יכול להיות חינם, והוחלט שיהיה תשלום סמלי.

זבולון אורלב: כאשר אתה אומר 200 ₪ - זה לא תשלום סמלי.

זבולון אורלב: שאלנו מדוע חייב להיות תשלום סמלי ואמרו לנו שאחרת ילדים יירשמו, וההתארגנות תהיה בהתאם, ובסוף לא יגיעו.

זבולון אורלב: כאשר משלמים תשלום סמלי – בטוח שבאים.

כפיר מעוז: 200 ₪ זה ההשתתפות המשרד.

כפיר מעוז: הורה צריך לשלם עבור הקייטנה בין 400- ל- 500 ₪.

זבולון אורלב: אנחנו נטפל בזה.

כפיר מעוז: המשרד העלה את ההשתתפות שלו מעל למאה אחוז לעומת השנה שעברה.

כפיר מעוז: צריך לראות איך עושים כך שילדי קרית שמונה ישלמו פחות עבור הקייטנה.

כפיר מעוז: דבר נוסף – אני רוצה לדבר על תקנים בחינוך הבלתי פורמלי בקרית שמונה.

כפיר מעוז: נכון להיום יש רק תקן אחד, שזה התקן שלי, וזהו.

זבולון אורלב: ומה עם מדריכי של"ח, וכן הלאה

כפיר מעוז: אני מדבר על החינוך הבלתי פורמלי של שעות אחר הצוהריים, יש תקן אחד בלבד.

ג'מאל עבאס: אני לא רוצה לפרוס את כל העיריה, אני רוצה רק לדבר על חוליה מאד חשובה של ההדרכה במגזר הדרוזי.

זבולון אורלב: אנחנו כרגע עוסקים בבעיות, לא בהישגים.

ג'מאל עבאס: אנחנו, במרכז ההדרכה, נמצאים בחסות מנהל חברה ונוער.

ג'מאל עבאס: הצבנו לנו שתי מטרות - -

זבולון אורלב: האם אתה רוצה להצביע על איזה שהן בעיות שיש בתחום שלך?

ג'מאל עבאס: יש לנו בעיה בקשר לארגון, חיזוק ופיקוח על הנוער הדרוזי בסוגייה של מוכנות ונכונות לשירות בצה"ל.

ג'מאל עבאס: חסרים לנו משאבים.

ג'מאל עבאס: הבעיה השניה – טיפוח המנהיגות הצעירה.

ג'מאל עבאס: אנו זקוקים לעזרה כדי להעמיד את הנושא על רגליו ולצעוד קדימה.

ג'מאל עבאס: בעקבות המצב הנוכחי התגייסנו בכפר הדרוזי, ויצאנו בסיסמה, הלכה למעשה – מרכז ההדרכה הדרוזי יתגייס למען ילדי קו העימות, במיוחד קרית שמונה.

אורן ירמיהו: אני יושב ראש אגודת הסטודנטים במכללה.

אורן ירמיהו: ידוע על כל הבעיות שיש לסטודנטים, לעומת סטודנטים שלומדים בשאר חלקי הארץ.

אורן ירמיהו: חשוב, באמת, לתת מענה למכללת תל חי בנושא שכר הלימוד.

אורן ירמיהו: המכללה תוכל למשוך צעירים מכל הארץ לבוא ללמוד פה.

אורן ירמיהו: לפי דעתי, זה מה שיביא לפיתוח האזור כולו, וקרית שמונה בפרט.

זבולון אורלב: מה שאתה אומר הוא, שכמו שיש חינוך חינם של גילאי 3 עד 4, שיורחב העניין גם לגילאים אחרים.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר שאפשר להשיג יותר מזה, אם כל ועדת החינוך תתארגן.

זבולון אורלב: ראש עיר צריך לצאת, ואנו נפרדים ממנו בברכת "יישר כוח".

אתי וענונו: אני רוצה להציג בעיה ייחודית לקרית שמונה.

אתי וענונו: מה שקורה במערכת החינוך זה אולי דבר ידוע, אבל התחושות העמוקות שקיימות אצל המובילים, אצל הגננות, צוות המורים זה דבר שצריך לתת לו מענה כאן ועכשיו.

אתי וענונו: יש שירות פסיכולוגי שעונה על הצרכים, אך יש לנו פסיכולוגית אחת שעונה על הצרכים של גילאי גן החובה.

אתי וענונו: הצורך העכשווי שהתעורר בעקבות מה שקרה הוא התעוררות של פחדים של ילדים ופחדים של הצוות המוביל.

אתי וענונו: נכון שביקשו מאתנו להכין תוכנית.

אתי וענונו: הכנו תוכנית בעזרת יעל סלע, היועצת.

אתי וענונו: התוכנית כוללת פירוט של כוח אדם וכן הלאה.

אתי וענונו: אבל, עד שהתוכנית תוגש ועד שהיא תאושר סופית והדברים יופעלו בשטח – עובר פרק זמן שגורם להדחקה לא בריאה של דברים.

אתי וענונו: לדעתי צריך לעשות את הדברים מהר, על מנת שכבר מחר יהיו צוותים שייקלטו לעבודה, ויתנו תשובה מגילאי אפס ועד שש.

אתי וענונו: הורים עסוקים בהרבה מאד בעיות ולא תמיד יכולים להתמודד עם הבעיות.

סילביה גור: בנושא של גילאי טרום חובה, אני רוצה להדגים את הפער בזמן.

סילביה גור: אין לנו תקן לפסיכולוגים בגילאי טרום חובה.

זבולון אורלב: האם ביקשת?

סילביה גור: כן.

ריין רותם: אני עכשיו חוזרת מסיור בכל מעונות היום והמשפחתונים בקרית שמונה.

ריין רותם: המצב מאד לא טוב.

ריין רותם: מעבר למה שנאמר כאן, יש בעיה בכלל של תקנים, בעיה בנושא של המקצועיות.

ריין רותם: לגבי המצב נכון להיום, מרגישים ואומרים שכאילו חזרנו לשגרה.

ריין רותם: צריך לדעת שאין אצלנו שגרה.

ריין רותם: המצב הולך ומחמיר.

ריין רותם: כאשר לפתע אומרים לנו לרדת למקלט, אם יש צוות של 12 או 15 מטפלות, ל- 80 או 90 ילדים.

ריין רותם: הם אמורים להתמודד עם ילדים, והורים לחוצים שבאים, ובצדק, כי הם לא יודעים מה קורה.

ריין רותם: הבלגן חוגג.

ריין רותם: בניגוד למה שקורה בתקנים של משרד העבודה והרווחה בכל הארץ, שיש מטפלים אחת לכל עשרה ילדים, אי אפשר יהיה לרדת למקלט במצב כזה.

ריין רותם: אם כך- אני מדברת על נושא התקנים, ושנית – נושא של עיבוי של צוות רב מקצועי, קרי – עובדים סוציאליים ופסיכולוגים, שילוו את הצוותים.

ריין רותם: הליווי צריך להיות קבוע ומתמשך, ולא ביקורים חד פעמיים.

ריין רותם: הבעיה היא קשה ואנו זקוקים לפתרון.

חיים עמרם: עדיין בונים מקלטים ליישובי קו העימות ובקרית שמונה, על פי התקן שהיה קיים לפני 30, 40 או 50 שנה.

חיים עמרם: התקן הוא 10 מ"ר לכיתה, ללא קשר לכמות הילדים שבה.

חיים עמרם: לא מזמן סיימו לבנות פה חטיבת ביניים חדשה, על פי התקן הזה.

חיים עמרם: אי אפשר להיות במקלט כזה יותר מאשר חמש דקות.

חיים עמרם: פיקוד העורף רוצה להרים שוב את כל התשתיות ולבנות דבר חריג.

זבולון אורלב: מה אתה מציע?

חיים עמרם: התקן הקיים היום במשרד החינוך לא מתאים ליישובי קו העימות.

חיים עמרם: צריך לדאוג לתקן מתאים.

שמעון עמוס: הועלו כאן מספר טענות, והן חטא על פשע.

שמעון עמוס: אין מקלוט לילדים בקרית שמונה.

שמעון עמוס: 150 ילד בחטיבה מתוך 450 ילד נשארים בלי מקלט.

שמעון עמוס: בתרגיל האחרון, 350 ילד נכנסו למקלט בצפיפות, ו – 150 נשארו בחוץ.

שמעון עמוס: זה הוא פשע.

שמעון עמוס: 150 נשארו בחוץ בלי שום הגנה.

שמעון עמוס: כולנו פושעים בעניין הזה.

שמעון עמוס: אני חור על הדברים בכל הפורומים, ואף אחד לא מתייחס.

שמעון עמוס: אני חושב שהבעיה של קרית שמונה מתחילה בזה שהחינוך הוא סביב לה, והוא לא בקרית שמונה.

שמעון עמוס: אנחנו הולכים לסבול מכך בצורה הקשה ביותר.

שמעון עמוס: כיוון שאין לי אפשרות להיות אטרקטיבי כמו בחוץ, הבריחה של הורים שיכולים לשלם 1000 או 1200 שקל לחודש מתבצעת.

שמעון עמוס: הם מוציאים את הילדים שלהם מקרית שמונה.

שמעון עמוס: המצב הוא עצוב.

שמעון עמוס: אם בשנה רגילה היו לנו 10 כיתות א', השנה יש לנו רק חמש כיתות א', ומבחינת משרד החינוך זו נפילה בכמות העובדים שיעבדו כאן.

שמעון עמוס: זה יגרום לנטישה נוספת.

שמעון עמוס: כאן משרד החינוך משחק תמיד את הראש הקטן - אנחנו מקבלים תקנים בהתחלת השנה, וכשמגיעים לנושא מתחילות המריבות.

שמעון עמוס: תחסכו מאתנו את הסיפור הזה בכל שנה.

זבולון אורלב: שוב, במאמר מוסגר – אתמול, בתשובה לשאלה של אחד מחברי ועדת החינוך, אמר ד"ר דורון מור, מנהל מחוז הצפון, שלא תיגרע אף שעה מאף בית ספר ומאף כיתה בגלל שתלמידים עזבו.

שמעון עמוס: זה לא מספיק.

שמעון עמוס: כבר לפי התקנים היום.

זבולון אורלב: אם אתה חושב שמה שאני אומר אינו מספיק – תפנה אלינו עם הנתונים.

זבולון אורלב: אנחנו נטפל בכך, כדי שמה שנאמר – יקוים.

שמעון עמוס: ד"ר דורון מור מטעה בדבר אחד.

שמעון עמוס: כאשר הוא אומר שהתקנים לא ירדו ולא תיסגרנה כיתות, אז נכון שכיתה של 17-18 ילדים לא תיסגר בגלל עזיבת ילדים, אבל זה שירדו לנו כיתות בתקן, בפועל, זה ברור.

שמעון עמוס: הדרישה שלי מד"ר דורון מור כאשר הוא ישב כאן היתה לתת את אותו מספר שעות אפילו אם ייווצר מצב חמור של עשרה ילדים ומורה.

שמעון עמוס: רק כך נוכל להרים את רמת החינוך.

זבולון אורלב: זה בדיוק מה שאני הבנתי אתמול.

שמעון עמוס: אז כתוצאה מזה הגיע היום תקן לבתי הספר, במקום 800 שעות, 400 שעות.

יהודית נאות: זה פר כיתה או פר תלמיד?

זבולון אורלב: בוא נעשה מבחן.

זבולון אורלב: תעביר לי את הנתונים הרלבנטיים, ואני מבטיח לך שנתערב בעניין, כי הבטחנו לעצנו שהנושא הזה לא יורד מסדר היום שלנו פעם אחת ולתמיד.

שמעון עמוס: בהמשך לזה, מורה בבית ספר בקרית שמונה זה לא אותו מורה שעובד בתל אביב.

שמעון עמוס: העומס הנפשי, הרוחני והשחיקתי שנופל על מורה כזה הוא אחר.

שמעון עמוס: אני חושב שמגיע למורים האלה, לאור המצבים שהם עומדים בהם, תוספת של שעות, לאור המצבים שהם עומדים בהם.

שמעון עמוס: זה לא קיים בשום מקום בארץ שפתאום, באמצע היום, מורה עם 40 ילדים היסטריים יורד למקלט.

שמעון עמוס: זה לא נעים.

שמעון עמוס: חסרות לנו שעות.

יהודית נאות: יושב ראש הוועדה ביקש את זה, אתמול.

יהודית נאות: אנחנו מחכים לתשובה.

שמעון עמוס: הבקשה שלי היא מאד אגואיסטית – שהחינוך יהיה בקרית שמונה, ולא סביב לה.

שמעון עמוס: בכך אתם צריכים לדאוג לנו.

שמעון עמוס: את מרכז החינוך באזור אני רוצה לראות בקרית שמונה.

שמעון עמוס: זו העיר הגדולה ביותר שצריכה לספק שירותים, ולא מסביב לה

יהודית נאות: מה זאת אומרת "לא מסביב לה"?

זבולון אורלב: שתלמידים לא יצטרכו, כדי לקבל חינוך טוב, ללכת וללמוד במקומות אחרים.

יצחק שיחור: אני לא מתכוון להיכנס לבעיות של היצרן, כלומר של מי שמייצר כאן את הידע.

יצחק שיחור: אנחנו מתמודדים עם הבעיות האלה.

יצחק שיחור: בטקס, לפני כמה חודשים, כאשר ניתנו מלגות האמר, בוגרי המכללה קיבלו 3 מלגות מתוך סך של 15 המלגות.

יצחק שיחור: אני רוצה דווקא להתייחס לצרכן, ולא ליצרן, ולהמשיך את הדברים שנאמרו כאן קודם.

יצחק שיחור: נקודת המוצא שלנו היא שלא באנו רק לתת תואר אקדמי.

יצחק שיחור: המטרה שלנו היא להביא לכאן סטודנטים, להביא סגל, ולגרום לכך שסטודנטים שבאים מבחוץ ובוודאי אלה שבאים מן האזור – יישארו באזור, ולא יעזבו.

יצחק שיחור: שמחתי לשמוע את ההערות על הנושא של שכר הלימוד.

יצחק שיחור: זה רק חלק מהבעיה.

יצחק שיחור: הבעיה היא שמעבר לשכר לימוד, בסך של 10,000 שקל לשנה, הסטודנטים גם צריכים לחיות כאן.

יצחק שיחור: יש בעיה של קיום, בעיה של מעונות, של תחבורה מאזורי המרכז, ובעיה של פרנסה.

יהודית נאות: יש מלגות פר"ח?

יצחק שיחור: יש מלגות פר"ח באופן יחסי יותר מאשר במקומות אחרים.

יצחק שיחור: מה שאני הייתי מבקש בנושא המלגות הוא, כיוון שמקורות התעסוקה כאן הם מוגבלים יותר, לאפשר לסטודנטים במכללה לקבל מלגות בהיקפים יותר גבוהים מאשר במקומות אחרים.

יצחק שיחור: אנחנו בהחלט לא כמו מקומות אחרים.

יצחק שיחור: לכל שאר הדברים אני מבטיח לדאוג לבד, ואנחנו עושים זאת בסדר.

יצחק שיחור: תודה.

אליעזר ארט: לגבי שעות התקן – כיוון שהייתי נוכח באותה פגישה, בנוסף לשעות התקן שעושים ב- 1 או ב- 5 לספטמבר עושים, לגבי קרית שמונה נאמר במפורש שיהיו מוכנים לתת את זה עד סוף ספטמבר ואפילו הלאה.

אליעזר ארט: כלומר, אם ב- 5 לספטמבר לא כולם נרשמו, לא תהיה התייחסות לזה, אלא רק באוקטובר, ואז נראה מה יקרה בנושא הזה.

יהודית נאות: ומה עם כיתות א'?

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: נכון שהוא אמר שלא ידרשו מקרית שמונה את מצבות התלמידים ב- 1 לספטמבר, אלא רק ב- 1 לאוקטובר.

זבולון אורלב: שאלנו אותו –מה יקרה אם ב- 1 לאוקטובר יתברר שבאמת 50 אחוז מהתלמידים לא נמצאים.

אליעזר ארט: התשובה שניתנה אז, ואני אומר אותה עכשיו – שישקלו.

זבולון אורלב: אני לא יכול לומר מה נאמר באותה פגישה, כי לא הייתי שם, אבל פרופ' נודלמן, פרופ' יהודית נאות, חבר הכנסת רחמים מלול ואני, שמענו אתמול בבוקר תשובה אחרת, והיא, שלא תיגרע אף שעה בגין כך שתלמידים עזבו.

אליעזר ארט: אלה לא כוללים את השעות של הארכת יום לימודים, קרן קרב, וכן הלאה.

יהודית נאות: מה עם כיתות א'?

אליעזר ארט: כמו שנאמר.

אליעזר ארט: לגבי החינוך המיוחד – בסיור שהיה כאן לאחר ההפגזות, נאמר על ידי צה"ל שכל בקשה לגבי תוספת בזמן חירום, צה"ל יעמיד חיילים לטובת העניין, גם לצורך עזרה בהורדה למקלטים, וגם לדברים אחרים.

אליעזר ארט: לגבי נושא הקייטנות, "החוויה הקייצית".

אליעזר ארט: ההנחיות שלי הן שלא הכל יהיה חינם.

אליעזר ארט: על כל 20 ילדים, בנוסף לתקציב, יש גם חיילת.

אליעזר ארט: זה יהיה מיושם.

אליעזר ארט: בנוסף לכך, בשיתוף עם קרן קרב ומשרד החינוך תהיה העשרה כמו העשרה אומנותית היא לא על חשבון הילדים, אלא זה מעבר לאותם 200 שקלים.

אליעזר ארט: לא אמרתי גם שלגבי קרית שמונה, מעבר ל- 200 שקלים, תהיה התייחסות נפרדת, כמו לגבי חלק מיישובי הגדר.

אליעזר ארט: דבר שלישי – לתלמידי כיתות ז'-ח', שבוע של נופשון שעולה לילד 10 ₪ ליום, ו- 60 שקלים לשבוע.

אליעזר ארט: כל היתר ממומן על ידי המדינה.

אליעזר ארט: יותר מזה – במידה ולא תוכלו להוציא את תלמידי א'-ז' החוצה, ותצטרכו לעשות להם קייטנה פה, תהיה התייחסות אחרת.

אליעזר ארט: אם יסתבר שיישובים אחרים זקוקים לפחות ובקרית שמונה זקוקים ליותר- יקבלו את אותו הכסף בצורה דיפרנציאלית.

יהודית נאות: כפיר מעוז, האם זה נראה לך?

כפיר מעוז: אני מכיר את הדברים.

כפיר מעוז: יש לי בעיה אחת.

כפיר מעוז: העניין של החיילות הוא עניין נכון, אך חיילת לא נחשבת בקייטנה כמו מדריך בוגר.

כפיר מעוז: זאת אומרת – שמלבד החיילת אנחנו צריכים מדריך בוגר.

כפיר מעוז: החיילת מגיעה במקום המד"צים שלנו.

יהודית נאות: זאת אומרת – החיילת היא תוספת, אבל היא לא יכולה להחליף.

אליעזר ארט: חיילת לצרך זה היא כאדם בוגר.

אליעזר ארט: על כל 150 ילדים יש רכז קייטנה, אדם בוגר.

יהודית נאות: האם אלה חיילות שעברו הכשרה מסוימת?

אליעזר ארט: כן.

אליעזר ארט: זה לא כולל חובש ושומר, שזה במסגרת ההוצאות.

כפיר מעוז: העניין הוא שבחוזר מנכ"ל של משרד החינוך נאמר שבוגר הוא מעל גיל 21.

יהודית נאות: עשוי להשתמע כאן שיש לנו המון כנגד משרד החינוך.

יהודית נאות: אני רוצה להגיד לכם שמההתרשמות שלנו בכנסת זה ממש ההפך.

יהודית נאות: משרד החינוך לפחות ער לבעיה.

יהודית נאות: התפקיד שלנו הוא בקשר לפתרונות שהמשרד בעצמו הציע.

יהודית נאות: הרי ישבו שם ודנו, ונערכו, וגם אצלם זה לא היה בחיפזון.

יהודית נאות: יש מטה מסודר.

יהודית נאות: אתמול ישבנו בישיבה, והתרשמנו שבחלק מהבעיות למשרד עצמו יש תפקידים.

יהודית נאות: התפקיד שלנו הוא להחליק בין ההחלטה ובין הביצוע, וכך אנחנו רואים את תפקידנו.

יהודית נאות: אנחנו הצינור לוודא שהם לא יחזרו בהם מהחלטות שנראו לכולנו.

יהודית נאות: למשרד החינוך יש פתרונות, ולזכותו זה ייאמר, לעומת משרדים אחרים.

רובי רוגל: אני רוצה למחות על דבר אחד.

רובי רוגל: יושבים פה 4 מנהלי מחלקות חינוך באזור.

רובי רוגל: הבעיות האמיתיות, הכוללות, לא עלו כאן בכלל.

רובי רוגל: שמעתם את הבעיות הקטנות.

רובי רוגל: אני רוצה להזכיר שתושבי רמת הגולן היו, עד לא מזמן.

רובי רוגל: כוכבי אי הוודאות.

רובי רוגל: תקנים של פסיכולוגים הובטחו ולא ניתנו.

יהודית נאות: אנחנו יודעים שיש בעיה מיידית עם העניין, הבנו.

רובי רוגל: התקנים מובטחים, ומשרד האוצר לא מאשר אותם.

רובי רוגל: עלתה כאן הבעיה של חינוך מיוחד.

רובי רוגל: צריך להבין שאין לנו פתרונות לשום בעיה בחינוך המיוחד.

רובי רוגל: בכל האזור הזה אין שום פתרון אחד לשום בעיה של החינוך המיוחד.

רובי רוגל: מדובר על המשך שגרה ועל ניסיון להמשיך את החיים כרגיל.

יואל זיידר: לגבי הפסיכולוגים – מישהו טוב על חשבון הרשויות המקומיות.

יואל זיידר: אנחנו יודעים היטב מה החלטת הממשלה.

יואל זיידר: יש עקרון שהוא עקרון ארצי בתקצוב.

יואל זיידר: הוא מופיע בחוברת הסגולה של משרד החינוך והתרבות, לגבי ה- 64 אחוזים של השתתפות משרד החינוך והתרבות, והיתרה – הרשות המקומית.

יואל זיידר: הפתרון הקל של המשרד, שאם יש מצוקה הם מוסיפים תקנים, לפי בקשת הציבור.

יואל זיידר: זה לא הפתרון.

יואל זיידר: הפתרון הוא להתחיל לאזן, כמו בעניין הסעות התלמידים ביישובי קו העימות.

יואל זיידר: אנחנו, בכל יישובי קו העימות, מקבלים 100 אחוז השתתפות בנושא הסעות תלמידים.

יואל זיידר: אותו עקרון אנחנו דורשים שיהיה גם בנושא של הפסיכולוגים.

יואל זיידר: אנחנו מדברים פה על קו, ואני בטוח שקל יהיה למשרד להתמודד.

יואל זיידר: ההשתתפות צריכה לעלות מ- 64 אחוז ל- 100 אחוז.

יואל זיידר: תודה רבה.

צורית מן: אני מדריכה בבני עקיבא.

צורית מן: בונים לנו סניף חדש, ואין לנו שם מקלט.

צורית מן: דבר שני- בתור מדריכים, אנחנו מתמודדים הרבה פעמים עם חרדות של חניכים.

צורית מן: אנחנו צריכים סיוע פסיכולוגי בשאלה מה לעשות עם החניכים.

שלומי סעדיה: אני מהמועצה האזורית שלומי.

שלומי סעדיה: יש לנו תלמידים בכיתות של 38 עד 40 תלמיד.

שלומי סעדיה: אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יכיר בהם לצורך החלוקה התקנית.

שלומי סעדיה: דבר שני – נושא של שפ"י במחוז.

שלומי סעדיה: יש צורך בתגבור כוח האדם.

עמוס לוין: אני מנכ"ל המכללה האזורית.

עמוס לוין: אנחנו חוששים שיהיו בעיות בהרשמה.

עמוס לוין: אחד הרעיונות שלנו הם שסטודנטים ילמדו בתל-חי, במכינות, בבית הספר להנדסאים ובאקדמיה – ויעברו ליישובי קו הגבול, כאשר ממשלת ישראל תמצא את הדרך לתת להם מלגות ומלגות קיום, על מנת שהם יהיו כיתות כוננות אזרחיות.

עמוס לוין: כיתות אלה תוכלנה לשמש בתפקידי שמירה - -

זבולון אורלב: את ההצעה תגיש לנו בכתב, בבקשה.

אבי צ'פניק: השנה, בחצור הגלילית, לא היו מקלטים לרדת אליהם.

אבי צ'פניק: המצב הוא גם כך בעייתי.

אבי צ'פניק: מתוקף תפקידי אני צריך לדאוג לצד הסקפטי של האופוריה.

אבי צ'פניק: צריך לטפל בנושא.

עמוס שמשון: אני חייב לומר שאם היה לנו שר בממשלה הזו שפתח את ידיו ונתן לנו מעל ומעבר, צריך לומר גם את הדברים הטובים שנעשים במשרד החינוך.

עמוס שמשון: צריך לומר מילים טובות על שר שעושה עבודה נאמנה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שמה ששמענו פה ומה שהיה אתמול – אנחנו צריכים להתאחד לגבי פתרונות.

מיכאל נודלמן: אסור שיהיה מצב שהתקבלו החלטות ואתם לא מרגישים בכך.

מיכאל נודלמן: זה תפקיד שלנו, ואני חושב שהוועדה הזו היא ביצועיסטית.

מיכאל נודלמן: הכל צריך להיות בסדר.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על דברים של שעת חירום, אך אני מקווה שהחיים ימשיכו ותהיה שגרה.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא דיברנו על דברים שהם אחרי שעות בית הספר – על ספורט, תרבות.

מיכאל נודלמן: אולי זה במקום אחר, ואולי אנחנו צריכים עוד לדאוג לדברים האלה.

יהודית נאות: אני מודה לכולם שבאו, למדנו הרבה.

יהודית נאות: אני מקווה שהוכחנו שבנו מוכנים עם שיעורי בית, כי באמת חשבנו על הנושא.

יהודית נאות: אני, באופן אישי שמחתי ללמוד את הדברים מכם.

רחמים מלול: חברתי לוועדה אמרה שבאנו מוכנים.

רחמים מלול: אני רוצה לומר ההפך – אני רואה שאתם באתם מוכנים.

רחמים מלול: זו הרגשה של התרוממות רוח, באווירה הקשה ששוררת היום בישוב, לראות עד כמה הנושאים החינוכיים מעניינים את תושבי קרית שמונה ואת האזור כולו.

רחמים מלול: אם כך הוא המצב, וזו הדאגה שעומדת בראש מעייניכם, אז יש תקווה למקום הזה וליישובים מסביבו.

רחמים מלול: תודה רבה לכם.

רחמים מלול: אנחנו למדנו והחכמנו, ובאמת אני מודה ליושב ראש הוועדה, שבשבועות האחרונים עושה לילות כימים על מנת לפתור את הבעיות של יישובי הצפון.

זבולון אורלב: קיבלתי פקס לפה, בתחילת הישיבה, משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל: "האוניברסיטה מוכנה לשאת במעט מהנטל שמדינת ישראל מחויבת בו לסייע באופן ישיר, על בסיס יכולתה לאזרחי ישראל, אשר נמצאים בקו העימות וחייהם השלווים הופרו רבות בשנים האחרונות.

זבולון אורלב: מכיוון שאנו נמצאים בתקופת מבחני הבגרות אנו, מנהלי שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל, מתנדבים להכין את תלמידי קו העימות לבחינות הבגרות.

זבולון אורלב: לשם כך אנו מעמידים כ- 250 מקומות לינה באזור המרכז, בסמינר "אפעל" ובמקומות אחרים, וכן מורים מקצועיים ומיומנים שיעמדו לרשות התלמידים בשיטות הוראה מיוחדות בהיקפים של עשרות שעות הוראה בכל מקצועות הבגרות הרלבנטיים..." וכן הלאה.

זבולון אורלב: כתב לי, אגב, ראש העיר, שהוא היה שמח יותר לו היו המורים באים לפה.

זבולון אורלב: על כל פנים – הם ודאי מתכוונים לטובה, ומגיעה להם מילה טובה על כך.

זבולון אורלב: יש פער גדול מאד בין מה ששמענו אתמול לבין מה ששמענו היום.

זבולון אורלב: התפקיד שלנו הוא לגשר על אותו הפער.

זבולון אורלב: המחויבות שלנו היא לעניין עצמו.

יהודית נאות: לפעמים הפער הוא רק בתחושה.

זבולון אורלב: כבר אתמול חשנו פער בתחושה.

זבולון אורלב: סיפר לנו חבר הכנסת ראובן ריבלין שהוא ביקש בקרית שמונה, והגיע ביום רביעי לישיבת הוועדה, כאשר הוא תחת הרושם של השיחות, וכבר אז הבנו שקיים פער.

זבולון אורלב: החלטנו לקיים את הישיבה על מנת לראות, לשמוע ולחוש באופן בלתי אמצעי.

זבולון אורלב: קיבלנו על עצמנו משימות רבות ונכבדות.

זבולון אורלב: אני מבטיח לכם שאין זה הביקור האחרון שלנו כאן.

זבולון אורלב: אנחנו נמסור דבר דבור על אופניו, להודות לכל כוחות ההוראה והמורים, שעושים מלאכת קודש, להודות לקברניטי העיר, לראשי מחלקות החינוך, לראשי הרשויות המקומיות , ולכל בעלי המקצוע, לתלמידים, ולהורים.

זבולון אורלב: שיהיה שקט ושלום.

זבולון אורלב: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.