ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 87, 2000-03-15 09:07

מוזמנים: אדי הרשקוביץ - סמנכ"ל וראש מינהל כלכלה ותקציבים

מוזמנים: דוד טוקר - מנהל המינהל לחינוך התיישבותי דוד שטרית - מפקח במנהל חברה ונוער עו"ר איריס שלו משה ויטמן - מפקח כולל במועצות אזוריות יעל פרבר - מתאמת השר לכנסת ולממשלה מרכז המועצות האזוריות: שרגא שמר - סמנכ"ל אילן שדה - ראש מועצה אזורית מנשה ויו"ר ועדת חינוך דוד טוביאנה - ראש מועצה אזורית חבל מודיעין הסתדרות המורים: אורי גרומן זכריה ספיר - חבר הנהלה המועצה לשלום הילד עו"ד לימור סולומון מוזמנים נוספים:

נרשם על-ידי: היו"ר זבולון אורלב: בוקר טוב.

נרשם על-ידי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות בענייני החינוך ההתיישבותי, ויש לנו שני נושאים.

נרשם על-ידי: הנושא הראשון, זה נושא החינוך המשלים, שאנחנו מעלים אותו על פי בקשה שקיבלתי מאיגוד המועצות האזוריות, במכתב של ידידי, מר שרגא שמר, שאני מדליף לכם שאני מכיר אותו כבר כמה ימים קודם לכם.

נרשם על-ידי: הנושא השני הוא הקיצוץ במינהל החינוך ההתיישבותי ועליית הנוער, על פי פנייה שקיבלתי מגברת יונה פריטל.

נרשם על-ידי: עכשיו גם הכסף הגיע, אזי הכל בסדר.

נרשם על-ידי: מר שרגא שמר, אתה מוכן להציג את הבעיה?

נרשם על-ידי: מדוע ביקשתם דיון?

נרשם על-ידי: מה הבעיות?

נרשם על-ידי: מה הקשיים?

נרשם על-ידי: מר שרגא שמר, בבקשה.

נרשם על-ידי: שרגא שמר: בוקר טוב לכולם.

נרשם על-ידי: קודם כל, אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה על הטיפול הנמרץ בבקשתי ועל כינוס הוועדה לנושא זה ללא השהיות רבות.

נרשם על-ידי: עכשיו לעניין עצמו.

נרשם על-ידי: הנושא הזה, של החינוך המשלים במיגזר הכפרי, מעסיק את מערכת החינוך מזה הרבה מאד שנים.

נרשם על-ידי: בכל דור ודור קמו עלינו להושיענו – ניסו למצוא את הדרך היעילה והטובה ביותר, כדי לתת מענה לשאלה, כיצד הנערים והילדים במיגזר הכפרי יוכלו לקבל את אותו חינוך שהם צריכים לקבל, מעבר לחינוך הפורמלי שהם מקבלים.

נרשם על-ידי: הדברים במיגזר הכפרי הם שונים לחלוטין מאשר במערכת העירונית.

נרשם על-ידי: אני כאן אינני צריך להסביר בדיוק מהן מועצות אזוריות.

נרשם על-ידי: ייתכן מאד שלו היו נוכחים פה אנשים שאינם בקיאים בנושא, אזי היה מקום להסביר.

נרשם על-ידי: אינני חושב שלך, מר זבולון אורלב, כיושב ראש הוועדה צריך להסביר.

נרשם על-ידי: אתה מכיר את המערכת הזאת - על בעיותיה - היטב, גם מתפקידים קודמים שלך, והחברים שמסובים פה לשולחן, לפי מה שאני מכיר אותם ולפי מה ששמעתי את תפקידיהם, הם יודעים בדיוק.

נרשם על-ידי: בתוך עמם הם חיים, ולכן לא אאריך בעניין הזה.

נרשם על-ידי: על כל פנים, לפני כ7- שנים, ביוזמת המינהל לחינוך, לחברה ולנוער, הוחל בניסיון לגבי 5 מועצות אזוריות, כיצד פותרים את הבעיה במיגזר הכפרי.

נרשם על-ידי: היו 5 מועצות אזוריות, שנבחרו כפי שנבחרו, ונעשה ניסוי.

נרשם על-ידי: הניסוי הזה אומר, בקווים מאד כלליים, שמשרד החינוך מממן 50% מההוצאות המוסכמות מתכנית הניסוי הזה, ו50%- הנוספים יבואו מהמועצה האזורית.

נרשם על-ידי: על ידי כך משיגים בעצם שתי מטרות.

זבולון אורלב: שרגא שמר: מסל מוסכם.

זבולון אורלב: ברור.

זבולון אורלב: זה משיג לנו שתי מטרות.

זבולון אורלב: קודם כל, את המטרה העיקרית, שהתלמידים, הנערים, הילדים, מקבלים את החינוך, והמטרה השניה - שמשרד החינוך גורר איתו, מעלה איתו את המועצה האזורית – כי לא כל המועצות האזוריות, באותה מידה יכולות, נכונות ומודעות וכל הדברים האלה – מעלה את המועצות האזוריות לשיתוף פעולה כזה, שהן גם משתתפות בתקציבן בעניין.

זבולון אורלב: הניסוי הזה ארך 5 שנים, והוא הצליח.

זבולון אורלב: נדמה לי שהעברתי אליך חומר שמעיד על תשבחות לגבי הפרויקט הזה.

זבולון אורלב: אנחנו עכשיו אומרים דבר פשוט.

זבולון אורלב: עשו פרויקט ניסיוני.

זבולון אורלב: זה הצליח – הבה ניישם את זה.

זבולון אורלב: כדי ליישם את הפרויקט הזה, כולו, בכל המועצות האזוריות, פירושו של דבר, הקצבה של 8.5-9 מיליון שקל מתקציב משרד החינוך מדי שנה.

זבולון אורלב: בפרויקט?

שרגא שמר: בהן בכלל עבודה, אין בכלל פעולה בתחום הזה.

שרגא שמר: יש מועצות אזוריות, ששם, בהתאם לאפשרויות המועצה-

שרגא שמר: הזו מתבטאת בסך הכל בהקצאת ענ"ק – עובד נוער-קהילה, לפעילות הזו - וזהו.

שרגא שמר: הדברים האלה הם מאד לא אחידים, מכיוון שהם נקבעים על פי כל מיני אמות מידה.

זבולון אורלב: המועצות האזוריות, זאת תוספת עלות של 8.5-9 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: האם היו מגעים עם משרד החינוך?

זבולון אורלב: שרגא שמר: היו מגעים עם משרד החינוך לאורך שנת 1998-9, והעניין הזה לא הסתייע.

זבולון אורלב: אנחנו הגענו למסקנה, שלפעמים יש דבר שבו תפסת מרובה – לא תפסת.

זבולון אורלב: אנחנו מוכנים ללכת לשיטה של קטעים.

זבולון אורלב: נלך וניקח כל שנה מספר מסוים של מועצות אזוריות.

זבולון אורלב: נפעיל את הפרויקט הזה לגבי אותן מועצות אזוריות שנסכם עליהן יחד עם משרד החינוך.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:

זבולון אורלב: אתה יכול לומר כמה מילים לגבי אותם 5 מועצות אזוריות – מה התכנית המופעלת שם, מבחינת התכנים.

שרגא שמר: יסבירו במה היה מדובר.

שרגא שמר: יוסי לוי: קודם, אני מצטרף למה שאמר מר שרגא שמר.

שרגא שמר: משרד החינוך, אגף הנוער בזמנו, ואחר כך המינהל, הכספים שיישבו אותן משרות שנתנו, ישבו בכלל בקידום נוער.

שרגא שמר: פרויקט המושבים המפורסם של מר יפה, זכרו לברכה, של מי המושבים, והכל נתפס מבחינת המשרד, מתפיסת העבודה שלנו, שחינוך משלים – מה שמכונה כאן – קידום נוער.

שרגא שמר: זאת אומרת, כאילו במועצות האזוריות אנחנו עסקנו רק בקידום נוער.

שרגא שמר: יתר הדברים, שהמועצות ישברו את הראש, או עם עצמן או עם תנועות הנוער, או עם התנועות המיישבות.

שרגא שמר: הניסוי הזה בא להגיד, אנחנו רוצים להפוך את המועצה האזורית, לכל הפחות, מבחינת ההתייחסות שלנו, כמו לעיר, שיש בה גם שכבות מצוקה, גם השכבות האליטיסטיות, יש גם הנוער שנמצא באמצע, ולטפל בכולם שווה בשווה.

שרגא שמר: לכל אורך הפרויקט לא הזנחנו את אותן המשרות שאנחנו נותנים במסגרת שירותי היקף, בתוך התקנה של שירותי היקף, בהשתתפות במשרות בסדר גודל של 15-16 אלף שקלים, שאנחנו נתנו השתתפות למשרה למועצות אזוריות, בסדר גודל של 100 משרות כאלה, שחילקנו לכל המועצות האזוריות בארץ.

שרגא שמר: זה לשאלתך, לגבי מה קורה במועצות האחרות.

שרגא שמר: מועצות אחרות קיבלו – אם מגידו לא היו בפרויקט, הם קיבלו את המישרה או שתי המישרות שלהן, של השתתפות שלנו, לטובת העבודה.

שרגא שמר: כך התפרשנו בנושא הזה, על סדר גודל של כמינוס/ פלוס 50 מועצות אזוריות בארץ.

שרגא שמר: חילקנו את המישרות מינוס/ פלוס לכולם.

שרגא שמר: הנושא עצמו ומה קרה ב5- המועצות האזוריות.

שרגא שמר: את חמש המועצות האזוריות, בחרנו – אותו צוות של שולחן העבודה – בחרנו בכוונה, לקחנו מספר מועצות שמאפיינות.

שרגא שמר: מועצה אחת שמאפיינת רק קיבוצים – גליל עליון.

שרגא שמר: גם סימנו מה אנחנו רוצים למקד בה.

שרגא שמר: בה, למשל, מיקדנו, בפעם הראשונה בהיסטוריה, פיתחנו יחידה לקידום נוער בקיבוצים.

שרגא שמר: זה בזכותו של מר ולנסי.

שרגא שמר: הוא אמר, הבעיה שאני מאפיין היא קידום נוער.

שרגא שמר: אף אחד לא התעסק בזה אז.

שרגא שמר: התברר שיש להם נשירה סמויה ונשירה אמיתית ונוער בסיכון במאפיינים שלהם.

שרגא שמר: שם מיקדנו הרבה מאד עבודה בנושא קידום נוער.

שרגא שמר: לשם גם שילבנו, פעם ראשונה בזכות זה, מדריכות חיילות.

שרגא שמר: לקחנו את המועצה האזורית אשכול, בדרום, ששם יש קיבוצים ומושבים שאף אחד מהם לא דיבר זה על זה מעולם.

שרגא שמר: הרוח שהלהיבה את הכל, בכל המועצות, זה מר צימבה מאשכול, שהוא עזר לנו בנושאים האלה.

שרגא שמר: שם היו מושבים וקיבוצים.

שרגא שמר: שם סימנו את המטרה לאיחוד פעולות בין המושבים לקיבוצים.

שרגא שמר: היה מנהל מחלקת נוער למושבים, והיה מנהל מחלקת נוער לקיבוצים, היה המוסד, והיו המושבים, וכל אחד עבד לבדו.

שרגא שמר: שם שמנו את הדגש לשתף ולשלב את כל הפעולות, ככל שניתן, ביניהם יחד, על ידי צוות היגוי.

שרגא שמר: היו"ר זבולון אורלב: האם תפריט הפעולות הוא תפריט דומה לרשות מקומית?

שרגא שמר: יוסי לוי: אמת.

שרגא שמר: החלטנו בראיה כזאת.

שרגא שמר: מה שצריך לתת לכל אחד, במנתו הוא, במסגרת המערכת הלא פורמלית.

שרגא שמר: ואני מדגיש כל הזמן, באמת, במסגרת המערכת הלא פורמלית.

שרגא שמר: לקחנו את המועצה האזורית גזר, ששם היו גם מושבים עם קיבוצים, והיה גם נושא של קליטת עליה.

שרגא שמר: מועצה אזורית נוספת זאת בקעת הירדן, ששם הייתה לנו בעיה אמיתית של – אתם מכירים אותה, זו מועצה ענקית.

שרגא שמר: כל המועצות אומרות שהן המועצות הכי גדולות מבחינה גיאוגרפית, אבל אני חושב שהם הכי אמיתיים, טריטוריאלית.

שרגא שמר: זה מרחק של מעל 100 ק"מ, בין מחולה לבין ורד יריחו.

שרגא שמר: נקודות קטנות של יישוב, נוער שקשה לנהל אותו לפעילות, נוער שמייצר לעצמו תרבות פנאי, מפני שהוא איננו יכול להתנייד.

שרגא שמר: שום עובד נוער לא היה שם.

שרגא שמר: בזכות הפרוייקט מונו שם 14 עובדי נוער - שם מיקדנו את הנושא הזה – ל14- נקודות יישוב, שהן יצרו ביניהן ובתוך עצמן שולחן עבודה.

שרגא שמר: בזכות הפרויקט הזה שם, הגיעו לשם שני גרעיני י"ג, אחד של גרעין "אחים" של האיחוד החקלאי, והשני גרעין "עודד" של תנועת המושבים; והם עבדו יחד, כגרעין אחד, ונתנו שירותים לכלל המושבים, ללא קשר וזיקה לאן המושב הזה הולך.

שרגא שמר: האחרון – נחזור צפונה – מבואות חרמון, ששם סימנו הרבה בעייתיות של טיפול נקודתי במספר מושבים – זה רק מושבים – זאת האמת ההיסטורית, שבין מבואות חרמון לגליל עליון, זו החלוקה בין קיבוצים למושבים, שתי המועצות האלה.

שרגא שמר: כל נקודות היישוב מתערבבות זו בתוך זו, כולל קו העימות וכולל כל המערכת.

שרגא שמר: היו"ר זבולון אורלב: מי היום ראש המועצה במבואות חרמון?

יוסי לוי: בהכשרת המנהיגות הצעירה.

יוסי לוי: שני דברים קרו מהפרויקט.

יוסי לוי: אחד - התעסקנו ממשית בחמש המועצות.

יוסי לוי: שתיים, עוררנו את נושא הנוער בעוד 50 מועצות אחרות, והמברקים והפניות של ראשי מועצות להתחיל להתעניין מה עושים עם הנוער, למה אצלו יש ואצלנו אין, סייעו לנו להיכנס לתוך המועצות האלה, גם בלי כסף.

יוסי לוי: עם פרויקטים.

יוסי לוי: ובאמת, בשלב מסוים, לקחנו חלק מתקציב הפרויקט, מזערנו את התקציב שנתנו למועצות האלה, ונתנו כסף בעבור פרויקטים בסדר גודל של 30 אלף שקלים, 40 אלף שקלים, כדי לפתח רק פרויקט נקודתי בעוד 6 מועצות אזוריות כאלה.

יוסי לוי: כל התקציב הזה, מבחינת משרד החינוך, עלה מיליון ושבע מאות וחמישים אלף שקלים מעבר לתקציב.

יוסי לוי: קיבלנו אותו, בזמנו של מר שושני, אני חושב.

יוסי לוי: אישרו לנו את זה מעבר לתקציב.

יוסי לוי: הוא לא היה בשום תקנה ולא בבסיס.

יוסי לוי: מדי שנה בשנה חידשו ונתנו לנו את הכסף- רובי ריבלין: אני מצטער.

יוסי לוי: אני הייתי רוצה להישאר כאן, אבל יש לנו מצב שבו ועדות פועלות במקביל.

יוסי לוי: אין ספק שבלי קמח אין תורה, ואני הולך להשיג שיהיה קמח.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: מר שרגא שמר, שתבין את מסירותו של מר רובי ריבלין.

יוסי לוי: כל ההתנצלות הזאת, זה כממלא מקום חבר הוועדה.

יוסי לוי: הוא לא חבר הוועדה.

יוסי לוי: הוא ממלא מקום, מהמשתתפים הכי מתמידים.

יוסי לוי: מר רובי ריבלין, עולה לכם גם הנושא של מחשב לכל ילד שמשום מה, ועדת העבודה והרווחה חטפה אותו.

יוסי לוי: זה מדהים אותי.

יוסי לוי: אנא, עזור לי.

יוסי לוי: שים לב שם.

יוסי לוי: מחשב לכל ילד, זה שייך לוועדת העבודה והרווחה?

יוסי לוי: מחשב – זה פה, וילד – זה פה.

יוסי לוי: מה זה שייך לוועדת העבודה?

יוסי לוי: רק לא הייתי באולם המליאה באותו רגע, והיושב ראש היה מש"ס, אזי קם מר דוד טל ואמר, לוועדת העבודה והרווחה.

יוסי לוי: אזי אמרו לו, לוועדת העבודה והרווחה.

יוסי לוי: פה הכל מחטפים כאלה.

יוסי לוי: יותר גרוע מהמועצות האזוריות.

יוסי לוי: יוסי לוי: טוב.

יוסי לוי: אני אומר שוב, התקציב שהמשרד העביר באמצעות מינהל החברה והנוער עבור הפרויקט, היה מיליון ושבע מאות וחמישים אלף שקלים, מעבר לתקנה, מעבר לבסיס.

יוסי לוי: קיבלנו אותו מספר שנים.

יוסי לוי: בשלב מסויים הוא הופסק, ונשארנו עם התקציב השוטף, עם התקנה.

יוסי לוי: אני רוצה גם בתקציב השוטף להגיד, שמ5- מיליוני שקלים שיש לנו לשירותי היקף, אנחנו נותנים מיליון שקלים עבור המיגזר הכפרי, שזה חמישית, ללא שום פרופורציה לגודל של האוכלוסיה.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: רק דקה אחת, שאני אבין את נושא התקציב.

יוסי לוי: האם לפרויקט הוקצב בזמנו כסף?

יוסי לוי: יוסי לוי: נכון.

יוסי לוי: תקציב נפרד, מעבר לתקציב של מינהל החברה והנוער.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: זה המיליון ןשבע מאות וחמישים אלף שקלים?

יוסי לוי: כלומר, כל הניסוי הזה עלה מיליון ושבע מאות וחמישים אלף שקלים?

יוסי לוי: יוסי לוי: תאמין לי, ומה שזה עשה – ותשאל את הקיבוצים, את המועצות האזוריות ואת ראשי המועצות.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: מאיזה כסף אתה מחזיק את זה היום?

אילן שדה: דרמטיים.

אילן שדה: והדברים הדרמטיים קרו בישובים עצמם, במועצות.

אילן שדה: והדבר הדרמטי המרכזי הוא חוסר תפקוד של ישובים, אם זה מושבים ואם זה קיבוצים, במערכות הפנימיות שלהם.

אילן שדה: מי כמוך יודע שהיה אולי פעם לכל קיבוץ ולכמה מושבים בית ספר קטן, והיה זה, וכל אחד היה לו תנועת נוער מאד פעילה וועד פעיל.

אילן שדה: כל הדברים האלה – נגמרו.

אילן שדה: כמעט כל הדברים האלה בישובים – אני יכול לומר שלצערי, אני הייתי מאד שמח אם זה לא היה קורה.

אילן שדה: פנימית, לישובים עצמם, אבל זה מה שקרה, ורוב הדברים עברו למועצות האזוריות.

אילן שדה: כל הפעילות כמעט שמתבצעת – ומתבצעת.

אילן שדה: שאלת מה קרה ומה קורה במועצות האזוריות שלא בפרויקט.

אילן שדה: יש פעילות.

אילן שדה: אין ראש מועצה שלא יקיים איזה שהיא פעילות, אם מתנ"ס, אם זה עם החברה למתנ"סים, או שהוא בעצמו עושה.

אילן שדה: לרוב, המועצות בעצמן עושות את אותו הפעילויות עם מדריכי נוער ועם מחלקת נוער ובתוך כל ישוב, על חשבון המועצה.

אילן שדה: זה עולה הון תועפות.

אילן שדה: לא רק זה.

אילן שדה: ההסעות.

אילן שדה: יושבת פה גברת יעל פרבר – אני יושב איתה הרבה בנושא הזה של ההסעות של החינוך הפורמלי.

אילן שדה: אבל זה חל רק על חינוך החובה, על מערכת החינוך.

אילן שדה: כשאני צריך, אצלי במועצה, בשביל 5 ילדים בישוב מי-עמי, להביא אותם לספורט, כי אין להם ספורט בישוב שלהם, והם רחוקים, כי אז אני צריך לעשות להם הסעה איזו שהיא למרכז האזורי או לאחד הישובים, מושבים או קיבוצים, שבו יש פעילות.

אילן שדה: איך אני עושה את זה?

אילן שדה: זה עולה הון תועפות.

אילן שדה: האם לילדים האלה, בגלל שהם יושבים באמצע ההרים שם, אין מגיעה פעילות?

אילן שדה: זאת אומרת, כל המערכת הזאת, וכולנו, נדמה לי, כל מי שמצוי במערכת החינוך היום, יודע שאין רק חינוך פורמלי.

אילן שדה: אם אין לחינוך הפורמלי המשך, אזי גם החינוך הפורמלי, כחינוך לפחות, אינני מדבר על למידה, פגום ולא מושלם.

אילן שדה: לכן, אני חושב שהפרויקט הזה הוא כסף קטן.

אילן שדה: כסף קטן להרים דבר גדול.

אילן שדה: כי אין לי ספק, המועצות ישתתפו.

אילן שדה: הן יהיו חייבות.

אילן שדה: איש ציבור שיש לו הציבור שלו, והוא רואה את מה שקורה, חייב לשים בנושא הזה ולדחוף נושא מן הסוג הזה ולתת את התשובות.

אילן שדה: אבל המערכת הזאת שהרימה ויצרה את מה שהיא יצרה, חייבים לתת לה את הדלק, ולרוקן את המערכת הזאת, כפי שזה נעשה, זה דבר שאין ראוי שייעשה.

יונה פריטל: דרך.

יונה פריטל: הפרויקט הזה יצר פריצת דרך בקונספציה, בתפיסה של המועצות האזוריות, של כל הגופים שקשורים אליהן; ואחד הדברים שאנחנו עד היום, בעצם, הערך המוסף שלו, שנוצרה שותפות יוצאת מן הכלל בין כל הארגונים.

יונה פריטל: נוצר איגום משאבים שאפשר ללמוד ממנו לכל פרויקט במקום אחר.

יונה פריטל: במקום לעסוק רק במצוקה, וכל הזמן לתת רק תשובות אד-הוק למצוקה, פשוט הדגם הזה עשה שינוי קונספציה.

יונה פריטל: שינוי קונספציה ברמה מאד גבוהה, ואולי מר משה ויטמן יספר גם על עוד חלק אחר של הפעילות הבלתי פורמלית בין בתי הספר, המועצות והחינוך הבלתי פורמלי.

יונה פריטל: אחת הבעיות, שאני חושבת שאם נמשיך להגדיר אותה כפרויקט, כי אז באמת יגידו, יש שנה שיש כסף, ואז יש פרויקטים, ויש שנה שאין כסף, ואז אין פרויקטים.

יונה פריטל: צריך להגדיר את אותו משאב שאני מצטרפת למר אילן שדה ולמר שרגא שמר, שהוא משאב – על פי הבנתי – מאד מצומצם, יחסית לאפקטיביות שלו, להכניס אותו בתוך התקציב הקבוע של המערכת.

יונה פריטל: לתגבר, נקרא לזה כך, ואינני רוצה להיכנס לתהליך, איך עושים את זה.

יונה פריטל: אבל אני חוששת שאם נמשיך להגדיר אותו כפרויקט, וכל פעם נבוא לבקש, וכל פעם יהיה צורך בשתדלנות מהסוג הזה, זו תהיה טעות.

יונה פריטל: מפני שמה שקרה, שאותן 5 מועצות, שיצרו באמת את כל האפקט על כל המערכת, עכשיו נשאר איזה שהוא ריק והכל מתחיל לצנוח.

זבולון אורלב: נסגר?

זבולון אורלב: מה קורה?

זבולון אורלב: יונה פריטל: לא.

זבולון אורלב: אבל מועצות שהצליחו להתמודד עם זה טוב יותר- היו"ר זבולון אורלב: זה עבר עכשיו מהחשבון של משרד החינוך לגירעון של משרד הפנים?

יונה פריטל: שלקחו את המחויבות באמת פנימה.

יונה פריטל: יש מועצות, אני לא רוצה לנקוב בשמות, שפשוט העסק התמוטט בהן.

יונה פריטל: כל הפרויקט התמוטט.

משה ויטמן: קודם, מר יוסי לוי, מצד המינהל ההתיישבותי.

משה ויטמן: המינהל ההתיישבותי, יש לו קשר עם 42 מועצות, שבהם לומדים ילדי המינהל ההתיישבותי ועליית הנוער.

משה ויטמן: בשלהי הפרויקט של מינהל חברה ונוער, התקיים קשר בינינו, על בסיס התפיסה של לאגם אנרגיות ותקציבים.

משה ויטמן: אנחנו לקחנו תקנה קטנה, שקיימת במינהל ההתיישבותי, שנקראת מרכזי נוער, שהיה בה, בשנת 1995, מיליון וחצי, היום יש בה – כל שנה 10% פחות.

משה ויטמן: כלומר התקנה הזו הולכת ומצטמקת.

משה ויטמן: היא נועדה לתת איזה שהוא סיוע כללי לאותן 42 מועצות.

משה ויטמן: בשיתוף עם מינהל החברה והנוער, אנחנו החלטנו שניתן איזו שהיא דחיפה משמעותית, בעקבות הפרויקט שהסתיים שם, לאותן מועצות, אבל בסכומים הרבה יותר קטנים, מול בערך כ20-, 19 מועצות אזוריות, אבל בשינוי קונספטואלי - שאנחנו נשלב בתוך המערכת של החינוך הבלתי פורמלי את מנהלי בתי הספר העל-יסודיים.

משה ויטמן: כלומר, מנהלי בתי ספר שהסכימו לקחת אחריות ומחויבות בחינוך הבלתי פורמלי, לא רק כמספקי תעודות הבגרות, אלא הם חלק מוועדת היגוי אזורית, שבה יושבים כלל הגורמים שעוסקים בחינוך.

משה ויטמן: זהו שינוי משמעותי מאד, מבחינת הראיה, מבחינת התפיסה, מבחינת הנכונות לראות את הצרכים כולם.

משה ויטמן: יש לי כאן סיכום חלקי, שאני אשמח להעביר אליך, כשפרק הזמן שסיכמנו לעצמנו לפרויקט הזה – אנחנו קוראים לו "שחק" – שותפות חינוכית, קהילתית, בשותפות עם מר דוד שטרית במינהל חברה ונוער, שממנו נהנות כרגע 12-16 מועצות אזוריות, בסכומים מאד קטנים.

משה ויטמן: אנחנו חושבים שזה צריך לחול על כלל המערכת.

משה ויטמן: התקציב של אותו מליון וחצי פוחת, שהיום הוא עומד על סדר גודל של מיליון, מול המערכת של 42 מועצות אזוריות, הוא פשוט- היו"ר זבולון אורלב: האם המיליון הזה הוא במינהל ההתיישבותי?

משה ויטמן: מראה שיש כאן מציאות חדשה, עם סיכויי הצלחה בלתי רגילים, ואנחנו מדברים ממש על סכומים – אני אומר באחריות מלאה – סכומים בטלים בששים, כי להפיל את הנושא הזה מבחינת המינהל ההתיישבותי על כלל 42 מועצות - זה מוגזם.

משה ויטמן: היו"ר זבולון אורלב: תודה על הקיצור.

משה ויטמן: מר דוד שטרית מבקש לומר מספר מילים, אבל בקיצור.

משה ויטמן: מה שאני מציע, תראו – למדתי מהמורה שלי, מר זבולון המר, זכרו לברכה, שעובדי מדינה מופקדים לא רק לומר מה הבעיות, אלא הם גם מופקדים לומר מה הפתרונות.

משה ויטמן: אז אולי תתחילו גם להתייחס לפתרונות.

משה ויטמן: דוד שטרית: אני חושב שדווקא בנקודה הזו שאתה מציין, וכאן זאת אינה שאלה של בעיה, אלא להציג שעלינו, במידה מסויימת על דרך המלך.

משה ויטמן: צריך להבין שהמועצות האזוריות ובכלל, המיגזר ההתיישבותי, היה נתון, בחלקו עדיין, באיזה שהוא משבר מאד כבר – כלכלי, חברתי ואחר – מצוקות לא קלות, שחייבו אותנו, כמשרד, לשבת על המדוכה הזאת; ואני חושב שמה שהוליד את כל העניין הזה, זה באמת איזה שהוא פתרון, שלמראית עין הוא פתרון שיכול לתת תשובות מאד טובות בנושא הזה של הילדים והנוער במושבים ובקיבוצים.

משה ויטמן: אבל חשוב להדגיש מספר עובדות שמצטרפות לעניין הזה: כל הנושא של הקיבוצים טרם הפרויקט לא היה מחובר למדינת ישראל, אלא זה היה משהו אוטונומי עצמאי.

משה ויטמן: כל המשבר שהיה שם - נעשה איזה מהלך מאד יפה, בראשותה של גברת יונה פריטל והתנועה הקיבוצית המאוחדת, יחד עם המועצות האזוריות, כדי להכניס את כל המערכת, בראיה כוללת, לתוך הפעילות השוטפת של המועצה האזורית, כשהמועצה האזורית היא הבסיס, או הציר המרכזי, שממנו פועלים מול הישובים הבודדים.

משה ויטמן: זה איזה שהוא מהלך, שעשה שינוי בכל התפיסה ובכל דרך העבודה.

משה ויטמן: מסתבר גם – אנחנו בנינו איזה שהוא צוות היגוי, שישבו כל הגורמים, כולל המינהל ההתיישבותי, החברה למתנ"סים, התנועות ההתיישבותיות, שישבו על המדוכה הזאת והפרויקט הזה, שאולי לא נכון לקרוא לו פרויקט, אלא איזה שהיא תפיסת עולם, שבבסיס שלה היא נותנת איזה שהוא מענה נכון לכל המציאות הזאת – המשתנה - של המועצות האזוריות.

משה ויטמן: לכן אני חושב שכדאי להסתכל על העניין הזה, יותר בהיבט של איזו תפיסה חדשה או כיוון חדש, שיכול להעלות על דרך המלך את כל המועצות האזוריות, גם את המועצות הפריפריאליות, המרוחקות, קשות היום, עם הבעיות הכלכליות והחברתיות; ואני חושב, זה שזה עולה לדיון כאן, אני רק יכול לברך ולקוות שיתנו לזה את התמיכה הראויה, כי אני חושב ששם נמצא הפתרון הנכון, כדי להמשיך ולפתח את זה במעגלים לכל המועצות האזוריות.

זבולון אורלב: דוד טוביאנה: תראה, אני הייתי הגורם שבעצם יצר מצב שהפרויקט היה ב15- מועצות.

זבולון אורלב: צריך להגיד את האמת.

זבולון אורלב: לא ב5- מועצות.

זבולון אורלב: ב- 15 מועצות אזוריות.

זבולון אורלב: הפרויקט הזה היה, היה בחמש המועצות שדובר עליהן קודם.

זבולון אורלב: אני יצרתי את איגום המשאבים בין החברה למתנ"סים לבין מינהל החברה והנוער, לבין המינהל לחינוך התיישבותי, כדי שזה יתבצע בכמה מקומות נוספים.

זבולון אורלב: התקציב הזה שמדובר עליו, לגבי 2 מיליוני שקלים, סך הכל - אם יתקצבו את מינהל החברה והנוער במה שהוא צריך, אזי אפשר לקיים את הפרויקט.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: הוא אומר שכדי להחיל את זה על כל הארץ צריך 8-9 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: דוד שטרית: השיטה היא, שברגע שבונים את המערכת מעבירים את זה למועצות אחרות, והתקציב יורד באותן מועצות שהיו קודם לכן.

דוד שטרית: וכדומה.

דוד שטרית: היו"ר זבולון אורלב: הגירעונות.

דוד שטרית: לא ירדתי לסוף דעתך.

דוד שטרית: נכנס פרויקט באיזו שהיא מועצה אזורית.

דוד שטרית: הפרויקט עולה כסף.

דוד שטרית: אזי אתה אומר, אחרי שלוש שנים, ניקח את התקציב של זה, נעבור למועצה אחרת.

דוד שטרית: אחרות.

דוד שטרית: היו"ר זבולון אורלב: ומי ייכנס במקום הכסף שאתה מפחית אותו?

דוד שטרית: מישהו צריך לממן אותו.

דוד שטרית: דוד טוביאנה: אני רוצה להגיד דבר אחר.

דוד שטרית: מאחר שישנם שלושה גורמים: מינהל חברה ונוער, מינהל חינוך התיישבותי – אני לא מוציא החוצה גם את החברה למתנ"סים, כי אני חושב שהיא פועלת במספר מועצות אזוריות.

דוד שטרית: היו"ר זבולון אורלב: לא הזמנתי אותה, כי לא ידעתי שהיא קשורה לעניין.

דוד שטרית: דוד טוביאנה: אם מדברים על הנושא של איגום משאבים, כי אז לוקחים את שלושת הגורמים האלה ויוצרים את המשאב לטובת העניין.

דוד שטרית: עכשיו צריך להבין דבר אחד.

דוד שטרית: זה לא שלוש שנים, ובזה נגמר הפרויקט.

דוד שטרית: הפרויקט הוא פרויקט לצורך העניין, אבל ה"עסק" הזה חייב להמשיך, כיוון שלא פתרנו את הבעיה.

דוד שטרית: פעם אמרו, יש פרויקט המושבים.

דוד שטרית: קראו לו: עובדי נוער וקהילה.

דוד שטרית: היום אין כלום, כי הפסיקו את הפרויקט, אבל הפרויקט הזה נמשך קרוב ל20- שנה, כי מינהל חברה ונוער תיקצב את הנושא של עובדי נוער וקהילה בצורה משמעותית.

דוד שטרית: היום זה אינו קיים כמעט בכלל.

דוד שטרית: היום זה ממש בסכומים מאד קטנים.

זבולון אורלב: השתתפות מינהל החברה והנוער בחינוך הבלתי פורמלי הייתה הרבה יותר גבוהה?

דוד טוביאנה: של עובד נוער וקהילה בפרויקט המושבים, הייתה גבוהה.

דוד טוביאנה: לא גבוהה, מר יוסי לוי?

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: זה מה שהבנתי ממנו.

יוסי לוי: הבנתי ממנו שזה היה אותו סכום.

יוסי לוי: דוד טוביאנה: קח היום, מה מינהל חברה ונוער משתתף ברשות מקומית, במועצה אזורית, לא בעיר.

יוסי לוי: כי רוב המשאבים, בעצם, הולכים לטובת המיגזר העירוני, ביחסיות שלו.

יוסי לוי: אבל הסכומים שניתנים על ידי מינהל החברה והנוער לטובת המועצות האזוריות הם קטנים.

יוסי לוי: יוסי לוי: אותו היקף בדיוק.

יוסי לוי: אותו היקף של מישרות.

הערה: אותו סכום של 16 אלף שקלים.

זבולון אורלב: דוד שטרית: גם 16 אלף שקלים, במועצה אזורית, למשל כמו עמק חפר, או כמו מטה יהודה, זה לעג לרש.

זבולון אורלב: ן

זבולון אורלב: הנוער במועצה אזורית כמו מטה יהודה זה 16 אלף שקלים?

זבולון אורלב: דוד שטרית: לא, לא.

זבולון אורלב: זה 15 תקנים, כפול 16 אלף שקלים.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:

זבולון אורלב: אז 15 כפול 16, זה 240 אלף שקלים.

זבולון אורלב: יוסי לוי: מתוך תקציב בתקנה – מתוך מה שיש בתוך התקנה, של מיליון שקל, בעבור הטיפול במיגזר הכפרי.

זבולון אורלב: בעבור טיפול בכל ה50- מועצות.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: סליחה.

זבולון אורלב: רק רגע.

זבולון אורלב: יש תקנה אחת, שזה השתתפות שלכם במועצות הרגילות?

זבולון אורלב: יוסי לוי: יש תקנה שנקראת שירותי היקף.

זבולון אורלב: אינני זוכר כרגע את מספרה.

זבולון אורלב: זה השתתפות במשרות, אותם חלקי משרות, הולך חלקם המירבי עבור ההשתתפות במיגזר העירוני, 5 מיליוני שקלים, ומיליון שקלים הולכים עבור הפעילות של המועצות.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: רק רגע, שאני אבין.

זבולון אורלב: ההשתתפות של המשרד בעובדים, ברשויות המקומיות, זה נקרא שירותי היקף, וזה 5 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: מזה 80% הולכים למיגזר העירוני ו20%- למיגזר ההתיישבותי.

זבולון אורלב: 240 אלף שקלים, שכרגע דיברנו, זה מתוך המיליון שקלים?

זבולון אורלב: אזי 25% מהמיליון שקלים הולכים למועצה אזורית מטה יהודה?

זבולון אורלב: יוסי לוי: מפני שזו מועצה גדולה.

זבולון אורלב: ויש מועצות שמקבלות פחות.

זבולון אורלב: מועצה אזורית מנשה מקבלת 2 משרות.

זבולון אורלב: זה לפי מפתח שאנחנו מסתכלים בהיקשים.

זבולון אורלב: האזוריות אינן מקופחות.

זבולון אורלב: דוד טוביאנה: אבל בינינו לבין עצמנו, האם אלו סכומים שנותנים מענה לבעיות של החינוך הבלתי פורמלי במועצות אזוריות?

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אתה צודק, אבל אני מניח שגם באופקים מקבלים את אותה רמת השתתפות, כלומר, הם ישאלו את אותה שאלה.

זבולון אורלב: כרגע אנחנו מדברים על הבעיות האופייניות של החינוך ההתיישבותי.

זבולון אורלב: אנחנו איננו עושים כרגע דיון על כל נושא ההשתתפות של מינהל חברה ונוער לעובדי הרשויות המקומיות.

זבולון אורלב: דוד טוביאנה: זה בסדר.

זבולון אורלב: אני רק אומר דבר אחד.

זבולון אורלב: פה ישנם שלושה שותפים: מינהל החינוך ההתיישבותי, מינהל החברה והנוער והחברה למתנ"סים.

זבולון אורלב: ברגע שמאגמים את המשאבים בין שלושת הגופים האלה, ישנו חלק מסויים של כסף, ויש חלק אחד שיכסה, כדי לתת מענה לכל מה שמר שרגא שמר דיבר כרגע, של משהו בסדר גודל של 8 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: או קיי.

זבולון אורלב: אנחנו קצת מאריכים.

זבולון אורלב: אני מוכרח לקצץ.

זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה אליך, מר יוסי לוי.

זבולון אורלב: במבט לאומי, ילד שגדל בהתיישבות מקבל פחות שירותי חינוך בלתי פורמלי מילד שגדל בראשון לציון?

זבולון אורלב: המדינה בתקציבים?

יוסי לוי: לא פורמלית – אני לא יכול להגיד לך את זה בוודאות גמורה, אבל הוא מקבל פחות.

יוסי לוי: כדי לטפל בו, כדי שהוא יקבל את אותן הזדמנויות שיש לילד ברמת גן או בראשון לציון, אתה צריך להשקיע יותר משאבים וכסף, כמו למשל, ההסעות שהמשרד עוסק בהן.

יוסי לוי: הוא מסיע הרבה יותר במועצות האזוריות מאשר הוא מסיע בתל אביב.

יוסי לוי: כדי שילד כזה, שהוא הולך בשעה 4 ללמוד בכברי, מגיע לדובב, אתה רוצה אחר כך שהוא לא יישאר בביתו, ואתה רוצה להחזיר אותו למתנ"ס, אתה רוצה להחזיר אותו לפעילות, אתה רוצה לעשות לכידות חברתית בין אנשים, לפתח אצלו מערכות של תחביבים, לפתח אצלו לוקל-פטריוטיזם למקום, לפתח מה שאתה רוצה.

יוסי לוי: אתה רוצה להביא אותו פנימה – אתה צריך להסיע אותו בחזרה, אתה צריך להעמיד לו את המדריכים הנכונים, אתה צריך להעמיד מדריך, לפעמים, ל15- ילד בדובב, מפני שרק 15 ילד יש בדובב.

יוסי לוי: אז מה, בגלל שהם 15 ילדים בגיל 14-18, הם לא זכאים לקבל מדריך, שפעם נקרא ענ"ק – עובד נוער קהילה.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: מה שצריך לבדוק, זה לא אם אנחנו מקצים כסף שוויוני, אלא אתה אומר שאתה צריך שהשירותים יהיו שווים.

שרגא שמר: במיגזר הכפרי הוא רחוק מאד מהסכום שעומד לרשות חינוכו, נטו, של הילד במיגזר העירוני.

זבולון אורלב: דוד טוקר: אני אגיד משהו שהוא לא כספי.

זבולון אורלב: לי ברור שהדרך שאנחנו התחלנו ללכת בה, של איגום משאבים ושיתוף מנהלי בתי הספר והקהילות ומינהל הנוער, זאת נראית לי הדרך הנכונה, גם היחידה ושתעבוד וגם תישמר.

זבולון אורלב: אצלנו התקציב הוא די נמוך, זה תקציב של מיליון ומאתיים אלף שקלים.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים תקציב יותר גדול, וזו הדרישה.

זבולון אורלב: אנחנו מצטרפים לדרישה שלהם, מפני שסך הכל, בביצוע כזה, זה יהיה הכי יעיל.

זבולון אורלב: אני חושב שזה ישתף את המועצות כמו שצריך, ובית הספר - בעצם המנהלים - התגייסו לדבר שהוא מעבר לבית ספר רגיל.

זבולון אורלב: אבל זה חלק מהתפקידים שלהם.

זבולון אורלב: הם יוכלו לעשות את הדברים, ולפי דעתי, אם התקציב הזה יגדל, והוא באמת יוזרם אלינו, אנחנו נוכל לבצע, יחד עם מינהל החברה והנוער, כמובן עם כל הגורמים, לבצע את העניין; וכך זה נראה לי בסדר.

זבולון אורלב: עכשיו, מאיI משיגים את התקציב – לנו אין תקציב.

זבולון אורלב: המצב שלנו הוא מאד קשה עכשיו, וזו תצטרך להיות הקצבה מיוחדת.

זבולון אורלב: שמצטיירת פה היא כזאת.

זבולון אורלב: היה פרויקט, עשו פרויקט כדי לראות מה ניתן לעשות.

זבולון אורלב: אני מבין שהפרויקט הצליח.

זבולון אורלב: אזי לא רק שלא הרחיבו, אלא גם "הרגו" את הפרויקט.

זבולון אורלב: השאלה היא מה ניתן לעשות.

זבולון אורלב: גם באיזו שהיא תכנית רב-שנתית, באיזו שהיא תכנית הדרגתית, כמו שנאמר, כי המצב כמו שמצטייר כרגע, זה שילד שהוא בהתיישבות, הוא מקופח בשירותים של החינוך הבלתי פורמלי.

זבולון אורלב: אני שייך לאלה שמאמינים מאד שהיכולת של החינוך הבלתי פורמלי היא חשובה לא פחות מהחינוך הפורמלי.

זבולון אורלב: כלומר, מה הטעם לנו שהילד יהיה מצטיין במתמטיקה, אבל מגיע להתדרדרות, או לסמים, או לנשירה – אינני יודע, לאילו שהם דברים.

זבולון אורלב: חינוך בלתי פורמלי איננו עוסק רק בדברים האלה.

זבולון אורלב: למה ילד שגר באיזה שהוא יישוב תיחסך ממנו ההזדמנות להיות עשיר יותר בחוגי מוסיקה, או לפתח את הכשרונות שלו במסגרת החינוך הבלתי פורמלי?

זבולון אורלב: צריך לתת פה תשובות, כלומר, זה ברור שילד בהתיישבות עולה יותר.

זבולון אורלב: אתה יודע יותר טוב מכולם כמה ילד בהתיישבות עולה.

זבולון אורלב: אבל מדינת ישראל החליטה על ערך שקוראים לו התיישבות – היום אינני יודע כבר בדיוק איפה זה עומד, אולי צריך להחזיר את הליכוד, אינני יודע בדיוק בעניין הזה, כי אני מרגיש שיש שחיקה גדולה מאד בכל מה שקשור בזה, כערך ציוני – סתם אמרתי ליכוד – אני מדבר כערך ציוני, של כל המפלגות הציוניות.

זבולון אורלב: אני חש שיש שחיקה גדולה מאד.

זבולון אורלב: זה מדאיג אותי.

זבולון אורלב: אבל בינתיים, אני מקווה שזה עדיין – לפחות במערכת החינוך – זה ערך חשוב מאד, והרי אין לנו עניין שהורים יעזבו את ההתיישבות או יעשו שיקול אם לחיות או לא לחיות בהתיישבות, על פי ההזדמנויות החינוכיות שיש לילדים שלהם, ושלא ייצא שכשילד הוא ברוך כשרונות, למשל במוסיקה, אזי ההורים צריכים לעבור לעיר.

זבולון אורלב: צריך לתת פה איזה שהם פתרונות.

זבולון אורלב: כולנו מודעים לקשיים, אבל אני חושב שבכל זאת אין מדובר פה באילו עשרות מיליונים, אם כי לפעמים, אני מגיע למסקנה שקל יותר לפתור בעיות של עשרות מיליונים, מאשר לפעמים בעיות של מיליונים בודדים.

זבולון אורלב: מספיק תמיד לתת את הדוגמה של הספרייה לעיוורים, כמה קשה היה להשיג את ה"מיליון מאתיים" הזה.

זבולון אורלב: אני מרגיש שיש פה דרישה צודקת.

זבולון אורלב: אני – אין זה נעים לי ששר החינוך פוגש אותי אחר הצהרים ואומר לי, שמע, אתה יושב בבוקר וכל היום מחליט על מיליונים.

זבולון אורלב: אינני מרגיש שכך צריכה להיות חלוקת העבודה, שפה, בוועדה אומרים שצריך לתת מיליונים, ובמשרד החינוך התפקיד שלהם להגיד, אין לנו.

זבולון אורלב: הבה נראה במשותף איך עושים משהו באופן אחראי, איך בונים, מאיפה מוצאים עוד אילו שהם מקורות.

זבולון אורלב: אני גם מבין עוד דבר אחד, שבחלוקת הכספים, כפי שכרגע היא קיימת, אין אפליה בתוך מינהל החברה והנוער.

זבולון אורלב: להיפך, הם נותנים קדימות מבחינת חלוקה בשירותי ההיקף.

זבולון אורלב: הם נותנים 20% - נדמה לי שמשקל המיגזר ההתיישבותי הוא 5-7% מהאוכלוסייה, משהו כזה, אפילו פחות אם אינני טועה, אז בודאי הם נותנים לו מקדם גדול מאד.

זבולון אורלב: מה עושים?

זבולון אורלב: אדי הרשקוביץ: לפי דעתי, יש תשובה אחת לנושא הזה, שאני מכיר אותה, והיא הבאה: בין שנת 1998-1999 הוחלט במשרד להפסיק את הנושא של שירותי היקף לנוער, משהו כמו 5-6 מיליוני שקלים – אני לא זוכר את הסכום המדויק, אבל זה סדר הגודל.

זבולון אורלב: הרעיון היה, שאנחנו תומכים בעצם ברשויות מקומיות, במדריכים ברשויות מקומיות, בהיקף מגוחך של 10-20%.

זבולון אורלב: אמרנו לעצמנו, אם רשות מקומית צריכה את אותו מדריך, הרי היא ממילא משלמת 80-90%, היא תשלם גם את ה100%- - מינהל הנוער כן יתמוך בזה, או לא יתמוך בזה.

זבולון אורלב: זאת הייתה ההחלטה של השר דאז.

זבולון אורלב: אדי הרשקוביץ: עכשיו, השר הנוכחי החליט, לקראת סוף השנה שעברה – נדמה לי שזה היה בנובמבר 1999, שהוא מחזיר את הסכום הזה.

זבולון אורלב: הסכום הזה לא תוקצב בשנת 2000 מהסיבה שכשהוחלט ב1999-, זה היה לאחר שתקציב 2000 כבר נחתם.

זבולון אורלב: לכן, הסכום הזה היתוסף למינהל הנוער.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: כלומר, בספר הכחול הוא מופיע כקיצוץ, אבל ברשימת השינויים הפנימיים של ה180- הוא מופיע כהחזר.

זבולון אורלב: אדי הרשקוביץ: נכון.

זבולון אורלב: עכשיו, אמר גם השר שהסכום הזה מוחזר.

זבולון אורלב: הוא אינו חייב להיות מוחזר בדיוק באותה מתכונת שזה היה לפני כן.

זבולון אורלב: במילים אחרות, יכול להיות שיש פה מקום לשיקול נוסף ולהחליט על פרופורציות אחרות, לאו דווקא במדריכים, אולי - היו"ר זבולון אורלב: אני מוכרח לקטוע אותך.

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: משרד הפנים נותנים מענקי איזון לפי הפרופיל הסוציו-אקונומי של הערים.

זבולון אורלב: כלומר, יש רשויות שהמשרד – מר יוסי לוי, אני מדבר בעיקר אליך – יש רשויות שההכנסות שלהם מארנונות וכדומה הן כאלה גבוהות, שהן מאוזנות, ואז משרד הפנים אינו מעביר להם את המענקים.

זבולון אורלב: האם גם מבחינת שירותי ההיקף זה כך, או שאתם מעבירים באופן שוויוני?

יוסי לוי: בהתאם לפעילות שרשות מקומית מבצעת.

יוסי לוי: אנחנו מעבירים את זה שוויוני לפי שני דברים: א.

יוסי לוי: לפי טיפול בעדיפות בישובים מסויימים, ששם בחרנו לעבוד - אנחנו איננו יכולים להתפרש בכל הישובים.

יוסי לוי: ב.

יוסי לוי: לפי סוג הפעילות המתבצעת באותו ישוב.

יוסי לוי: וצריך לענות עוד תשובה – התוספת שהיתוספה, שהשר הוסיף לנו, אנחנו עשינו בהחלט שינוי מהפכני, שאולי מר אדי הרשקוביץ אינו יודע אותו, וקיבלנו את האתגר, אבל פשוט צמצמנו את השמיכה – במקום הקצבה של 15 אלף שקלים, אנחנו צמצמנו את זה ל50%-, ואנחנו נותנים הקצבה של 30 אלף שקלים, בעבור משרה, אבל נותנים פחות משרות לישובים, גם מתוך מה שאמר קודם ראש המועצה.

זבולון אורלב: יוסי לוי: כן.

זבולון אורלב: זה לגבי אותה תקנה של שירותי היקף, שהיא בכלל איננה שייכת לכל מה שאמרתי קודם, לתקציב המיוחד שקיבלנו עבור הפרויקט.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: יש רשויות שאתם אינכם מעבירים בכלל?

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: ואיך אתם שומרים על ההשפעה שלכם, על התכנים?

יוסי לוי: יוסי לוי: אם יהיה לי זמן, אני אגיד לך הרבה.

יוסי לוי: הרבה

יוסי לוי: העובדים, השתלמויות.

זבולון אורלב: יוסי לוי: נכון.

זבולון אורלב: אני כבר 20 שנה מחפש מישהו.

זבולון אורלב: פעם מר יעקב גיל ניסה, אבל הוא היה חבר כנסת זמן קצר מאד.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: תביא לי את ההצעה שלו.

יוסי לוי: זאת הצעה שאיננה צריכה לעלות כסף.

יוסי לוי: זאת רק בעיה של מעמד.

יוסי לוי: אני לא מדבר על הצעה שתעלה כסף.

יוסי לוי: באיזה שהוא מקום קצת איחר את הרכבת עם אותו סל שהיה לסל הספורט, שבזמנו היה ברשויות המקומיות.

יוסי לוי: אחריו בתור היה צריך להיות הנוער, ואז זה נקטע והופסק - ובאמת משם מתחילות כל הבעיות.

יוסי לוי: היו"ר זבולון אורלב: יש לי שאלה.

יוסי לוי: האם במסגרת שאתם עושים את סידור העדיפויות מחדש, אתם בודקים גם את האפשרות להחזיר את הפרויקט, או לתגבר את העסק הזה?

יוסי לוי: כלומר, לצמצם את הפער של אי ההזדמנויות השוות בין נוער בהתיישבות ובעיר?

יוסי לוי: יוסי לוי: אנחנו עושים את זה בכל מיני דרכים, אבל אלו באמת דרכים של שתדלנות ודרכים שאינן מקצועיות.

יוסי לוי: זה כולל תנועות הנוער- היו"ר זבולון אורלב: הבנתי.

יוסי לוי: עזוב, בוא נקצר.

יוסי לוי: מר אדי הרשקוביץ, מה שאני מבין, ש5- מיליוני שקלים לשירותי היקף הם שמיכה קצרה.

יוסי לוי: האם אפשר לשקול לתת איזה שהם תוספות, כדי שבכל זאת תהיה התמודדות, התחלה של התמודדות, לצמצם את הפערים.

יוסי לוי: אין מדובר פה בסכומים גדולים.

יוסי לוי: יש אפשרות כזאת?

יוסי לוי: אדי הרשקוביץ: ברגע זה אנחנו מחפשים להחזיר את ה5-6- מיליונים.

יוסי לוי: גם את זה עוד אין לנו ברגע זה.

יוסי לוי: זה ייעשה במהלך השנה, באיזה שהוא שלב.

יוסי לוי: להתחייב על יותר מזה אין אפשרות.

זבולון אורלב: אדי הרשקוביץ: אולי בסוף השנה, אולי מאיזה יתרות של סוף השנה.

זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: לא, הוא צריך לדעת אם להפעיל או לא להפעיל.

זבולון אורלב: יתרות של סוף השנה – אנחנו עכשיו במארס.

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: אתה מדבר על היתרות של שנת 1999?

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: לא, לא.

אדי הרשקוביץ: אנחנו מדברים על זה שאחרי שנפתח את שנת הלימודים, אנחנו נערכים איך סוגרים את השנה.

אדי הרשקוביץ: אז באמת, ועל כל מיני פרויקטים שאינם מתקיימים - אנחנו מעבירים את הכסף לפרויקטים אחרים.

אדי הרשקוביץ: הערה: הבעיה היא שזה פרויקט.

אדי הרשקוביץ: אזי זה תלוי אם כן יהיה או לא יהיה.

אדי הרשקוביץ: יוסי לוי: מה שהוא אומר, זה לא פרויקט, זה יותר גרוע מפרויקט.

אדי הרשקוביץ: זה לקחת את המאכלת ולשחוט בבשר החי.

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: תראה, מר אדי הרשקוביץ, אני אגיד לך מה, אומרים לי שהלובי החקלאי בכנסת הוא הלובי הכי חזק.

אדי הרשקוביץ: השאלה אם צריך לכנס אותו.

אדי הרשקוביץ: אני אקים לובי להגנת החינוך בהתיישבות.

אדי הרשקוביץ: חברי למפלגה לשעבר, מר צבי הנדל, היה ראש הלובי, אזי מזה למדתי שזה הלובי הכי חזק בכנסת.

אדי הרשקוביץ: מר אדי הרשקוביץ, מה אפשר לסכם?

אדי הרשקוביץ: אדי הרשקוביץ: אני צריך לשקול את זה.

אדי הרשקוביץ: אני לא יכול לענות ככה סתם.

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: טוב.

אדי הרשקוביץ: רבותיי, אני מבין ככה, לא נשמעה פה מחלוקת על מהות הבעיה.

אדי הרשקוביץ: הבעיה היא בעיה.

אדי הרשקוביץ: כלומר, זה ברור לנו שילד בהתיישבות העובדת, כפי שהתמונה מצטיירת כיום, איננו מקבל את ההזדמנויות – לדעתי גם הוא אינו מתקרב להזדמנויות השוות, של ילד ברשויות המקומיות, בכל מה שקשור בחינוך הבלתי פורמלי, בגלל הפרישה המיוחדת ותנאי החיים המיוחדים של ההתיישבות.

אדי הרשקוביץ: הבעיה הזאת מצריכה פתרון.

אדי הרשקוביץ: אני מציע שהואיל ואנחנו נמצאים בעיצומה של שנת לימודים, אנחנו נמתין עוד שלושה חודשים, ואני מציע שהמשרד יבדוק את האפשרויות, על ה6- מיליונים האלה, להוסיף עוד 2-3 מיליוני שקלים, כדי להתחיל באיזו שהיא תכנית רב שנתית, לנסות להתחיל לצמצם את הפער, תוך כדי איגום משאבים.

אדי הרשקוביץ: כלומר, 2-3 מיליוני שקלים - יכול להיות שהוא יכול לקחת חלק מהמתנ"סים, לעשות סדרי עדיפויות, כי גם מתנ"ס בהתיישבות ומתנ"ס בעיר, שוב, זה אותה – שילד יקבל את שרותי המתנ"ס במועצה אזורית, זה שונה מאשר ילד בעיר, כי ילד בעיר חוצה את הכביש, ופה יש בעיות - להסיע את המדריך ולהסיע את החניך ועוד כל מיני בעיות אחרות כאלה.

אדי הרשקוביץ: אנחנו נקיים תזכורת, אינני יודע אם ישיבה מלאה, אבל ישיבת תזכורת, כאן, בעוד שלושה חודשים, לברר האם ואיך המשרד יכול להתמודד עם הבעיה הזאת.

אדי הרשקוביץ: אני אומר כרגע, גם לגברת יעל וגם למר אדי הרשקוביץ, זאת נראית לי בעיה שצריך ללכת לקראת פתרונה, כי היא יותר מדי צודקת.

אדי הרשקוביץ: אינני אומר אם האוצר צריך להוסיף, או סדרי עדיפויות פנימיים – אינני מופקד על חלוקת המשאבים הלאומית, אבל, זאת בעיה שדורשת התייחסות.

אדי הרשקוביץ: אי אפשר לטאטא אותה יותר מתחת השטיח, להגיד, היא לא קיימת.

אדי הרשקוביץ: היא קיימת.

אדי הרשקוביץ: היא עלתה היום פה בוועדת החינוך, והיא דורשת פתרון.

אדי הרשקוביץ: אני מודה שאני שייך לאנשים המיושנים, שהתיישבות אומרת להם, משהו וציונות אומרת להם משהו, והייתי מאד רוצה, כמו שאמרתי קודם, שלא ייצא שילד – בגלל שהוא ומשפחתו מקיימים, מנקודת המבט שלי, אני חושב שהיא נקודת מבט לאומית מוסכמת, ערך כל כך חשוב של התיישבות – אינני רוצה להיות דמגוג ולהגיד שיושב באביבים, ויושב בדובב ובמרגליות, ויש גם קיבוצים ומשגב עם ומנרה, אזי הוא יצא מקופח.

אדי הרשקוביץ: גם בכל ההתיישבות האחרת.

אדי הרשקוביץ: מחר, אני משתתף בעליה לרגל של בני עקיבא לביריה, אז אני הולך לקרוא שם את השיר של אלתרמן: "אדמת ביריה".

אדי הרשקוביץ: לפעמים, כשאומרים אדמה יהודית, אפילו שכחו אולי להשתמש במונח.

אדי הרשקוביץ: דווקא נוח לי, כציוני דתי, לקרוא את השיר של אלתרמן.

אדי הרשקוביץ: משה ויטמן: אינני יודע אם זה מקובל, הערה קטנה, כתוספת, שבהמלצה הידידותית לממונה על התקציבים, שתהיה גם התייחסות לאותו תקציבון קטן במינהל ההתיישבותי.

אדי הרשקוביץ: היו"ר זבולון אורלב: אמרתי, תוך כדי איגום משאבים.

אדי הרשקוביץ: אמרתי שהפתרון צריך להיות גם בראיה של איגום משאבים, לא רק של התקציבים של המשרד.

אדי הרשקוביץ: ולא רק זה - יש גם למשרד עוד כלים: קרנות שונות וגופים שונים.

אדי הרשקוביץ: הראייה של המשרד היא הרבה יותר רחבה.

אדי הרשקוביץ: הוא לא מסתכל רק על גברת יעל.

אדי הרשקוביץ: יש לו עוד כל מיני כיוונים להסתכל עליהם.

אדי הרשקוביץ: שלא תהיה אי הבנה, שאני אוסר על מר אדי הרשקוביץ לפנות לגברת יעל פרבר.

אדי הרשקוביץ: להיפך, אני מעודד אותו לפנות אליה.

אדי הרשקוביץ: באמת, לא מדובר פה בסכומים.

אדי הרשקוביץ: אני חושב שבסכום יחסית קטן, ניתן פה לעשות פעולה חינוכית גדולה מאד.

אדי הרשקוביץ: אני אגיד עוד מילה אחת.

אדי הרשקוביץ: אני חושב שיש איזה מיתוס, שהנוער בהתיישבות צריך פחות חינוך בלתי פורמלי מילד בעיר, כי ילד בעיר הוא בורגני, ובהתיישבות הוא ערכי.

אדי הרשקוביץ: זאת התיישבות וזאת חולצה כחולה.

אדי הרשקוביץ: זה מיתוס שאיננו קיים.

אדי הרשקוביץ: הצרכים והבעיות של הנוער – דרך אגב אני אומר את זה גם לגבי ההתנחלויות שלנו, גם בנושאים הדתיים – מי שחושב שילד בהתנחלות הומוגנית, דתית, איננו צריך חינוך לאמונה, בדיוק כמו שצריך ילד בעיר, הוא טועה.

אדי הרשקוביץ: יש שם אותן הבעיות.

אדי הרשקוביץ: בעולם המודרני, המחיצות הטריטוריאליות הקטנות אינן מהוות שום חסינות.

אדי הרשקוביץ: הכלים התרבותיים חודרים את כל החומות האלה, ולכן יש פה שינוי שצריך התייחסות שונה אל כל מערכת החינוך הבלתי פורמלית, שדרושה בהתיישבות.

אדי הרשקוביץ: תודה רבה, תם הדיון בנושא של החינוך המשלים.