ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 76, 2000-02-16 09:07

זבולון אורלב: להסכים שהעניין של החינוך היהודי בחבר העמים הוא עניין חשוב על רקע כל המאורעות שאירעו לעם היהודי ולחבר העמים בעשור האחרון, ועל יסוד זה שמדינת ישראל קלטה עלייה של קרוב למיליון נפשות מברית המועצות בעשור האחרון.

זבולון אורלב: בחבר העמים, בשונה ממדינות העולם האחרות, מדינת ישראל מעורבת באופן ישיר במערכת החינוך.

זבולון אורלב: בכל העולם, בעצם רק הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית מעורבות.

זבולון אורלב: המעורבות של הממשלה היא מיזערית או כמעט שלא קיימת, ואילו בחבר העמים המצב שונה; זה התחיל עם המעורבות של לשכת הקשר עוד לפני השינוי הגדול, ולאחר מכן גם עם משרד החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אני מצפה מהדיון הזה שקודם כל נבחן מה קיים, נראה גם מה ההישגים, אבל בעיקר נשתדל לבחון מה הבעיות ומה הפתרונות האפשריים, ואיך אנחנו יכולים להביא להרחבה, לביסוס, להעמקה של החינוך היהודי בתפוצות; גם בחלקה של הסוכנות היהודית, שזאת משימתה הטבעית, וגם בכל מה שקשור בפעולות הממשלה.

שאול יהלום: בדברי הפתיחה שלך.

שאול יהלום: מדינת ישראל כמדינה שהציונות היא אחד מערכיה מצד אחד, ומן הצד האחר כמדינה שרואה את עצמה כמדינת העם היהודי כולו, בוודאי רואה את עצמה עם קשר ישיר לכל התפוצות, לכל הגולה, ואין ספק שהחינוך הוא אחד העניינים המרכזיים.

שאול יהלום: השאלה היא עד כמה מדינת ישראל כמדינה, וממשלת ישראל, כמובן באמצעות משרד החינוך, עד כמה טיפולן הוא ישיר בנושא של בתי הספר והחינוך במובן הפורמלי.

שאול יהלום: מבחינה ישירה משרד החינוך והתרבות מפעיל, מלבד בחבר המדינות, רק עוד מקום אחד, וזה בית ספר ישראלי בפריז.

שאול יהלום: ישנו רק בית ספר אחד, שני בתי ספר ישראליים, אחד הוא במוסקבה.

שאול יהלום: בית הספר הישראלי שהוא מחוץ לכל התמונה זה רק בית ספר אחד.

שאול יהלום: לעומת זאת, אכן כמו שאמרת, בחבר המדינות מפעילה המדינה חינוך פורמלי פשוטו כמשמעו.

שאול יהלום: מדובר בארבעים בתי ספר ובכמאתיים בתי ספר של יום א', שזה ללא ספק אחד הדברים המקיפים שאנחנו עושים במקום.

שאול יהלום: כמובן שהעבודה של משרד החינוך היא באמצעות לשכת הקשר ובשיתוף פעולה איתה, ויש לנו גם עמדות חפיפה עם הסוכנות.

המדינה ואומרת: אנחנו עושים את המלאכה הזאת ויודעים שעושים את המלאכה שהיא חשובה וקדושה; ואני מאוד מודה לך על הסקירה של הפרטים.

המדינה ואומרת: הממונה על העניין, מר יוחנן בן יעקב, ייתן את הסקירה מבחינת נקודת המבט של משרד החינוך.

המדינה ואומרת: חפציב"ה הוא שם התוכנית.

המדינה ואומרת: זה ראשי תיבות של "חינוך פורמלי ציוני יהודי בחבר העמים".

יוחנן בן יעקב: 1990, כשמר זבולון המר זיכרונו לברכה כיהן כשר החינוך.

יוחנן בן יעקב: בעקבות היותו שר הדתות, עם תוכנית ראשונה שהוא עשה בברית המועצות כשר הדתות, הוא יצר את הקשר עם אנשי לשכת הקשר, בזמנו מר דוד בר תור.

יוחנן בן יעקב: הישיבה התנהלה בלשכתו של המנהל הכללי של משרד החינוך דאז, זבולון אור לב, היום יושב ראש הוועדה הזאת.

יוחנן בן יעקב: בתי הספר היהודיים הראשונים שקמו בשלהי שנת 1992, היו חמישה בתי ספר, מהם שלושה בתי ספר שעבדו שם בחסות ארגונים מקומיים, והוקמו על ידי מערכת מקומית; במוסקבה, בקישינייב ובריגה, בתי ספר שפעילים עד היום, ובהחלט מהטובים שיש לנו.

יוחנן בן יעקב: בין השנים 1993 עד שנת 1996 נוספו למערכת הזאת עוד עשרה בתי ספר, חלקם שהוקמו בכוחות מקומיים.

יוחנן בן יעקב: שעובד בשיתוף פעולה.

יוחנן בן יעקב: 1996 הוקמו ונפתחו עשרה בתי ספר נוספים.

יוחנן בן יעקב: צריך לומר שבאותן שנים התדפקו רבים נוספים, ובסוף שנת 1996, ראשית שנת 1997, כשמר המר זיכרונו לברכה חזר לתפקידו, ניתנה הוראה לקלוט כל בית ספר שעומד בכללי דרישות היסוד שמדינת ישראל גיבשה.

יוחנן בן יעקב: המסמך הזה גובש על ידי אנשי נתי”ב ממשרד החינוך יחד עם היועץ המשפטי במשרד ראש הממשלה.

הדרישות העיקריות הן: נכון לשנת 1998 היו בתוכניות כשלושים וחמישה בתי ספר, למעשה מלבד שני בתי ספר, שמהסיבות שלהם ביקשו שלא להצטרף לתוכנית הזאת.

יוחנן בן יעקב: אלפים תלמידים.

יוחנן בן יעקב: מערכת החינוך בברית המועצות היא מכיתה א' עד כיתה י"א, כשמדלגים על שנה אחת באמצע.

יוחנן בן יעקב: זה למעשה עשר שנות לימוד שמתפרסות מכיתה א' עד כיתה י"א, כעשרת אלפים תלמידים.

יוחנן בן יעקב: במהלך השנים ברור שהעלייה ירדה, ובתי הספר האלה הפכו להיות מרכזים הרבה יותר רחבים לעברית, להיסטוריה יהודית, למסורת ולתרבות, במגמה לחבר את בני הנוער שלא זכו להתחבר במשך שבעים שנות השלטון הקומוניסטי, להתחבר עם החוויה הציונית, הישראלית והיהודית על כל מרכיביה.

יוחנן בן יעקב: שמונת בתי הספר הנוספים האלה שהופעלו בעבר ישירות באמצעות משרד האוצר על ידי עמותה שתוקצבה ממשרד האוצר לצורך זה, צורפו על פי החלטת ממשלה מהאחד בינואר שנת 1999 בתוך תוכנית מערך החינוך של משרד החינוך, בשיתוף עם נתי"ב, ולמעשה מאז הם עובדים ואמורים להיכנס עכשיו לעבודה שבשגרה, כמו כל שאר בתי הספר שנמצאים במרחב הזה.

יוחנן בן יעקב: יש מקבילים שלהם שהסוכנות מפעילה בארצות המערב, שגם הם נכנסים לתהליך באמצעות הסוכנות לתוך מערכת החינוך הישראלית המקובלת.

זבולון אורלב: הזאת, כמה זה מתוך כמה ילדים יהודיים

יוחנן בן יעקב: שהועברו על ידי לשכת הקשר בעניין הזה, ויש כאלה שמדברים על רבע מיליון ילדים שהיו צריכים להיות בתוך הגל הזה של מגיל שש עד גיל שבע-עשרה.

יוחנן בן יעקב: יש כאלה שמדברים על מאה ושישים אלף ילדים.

יוחנן בן יעקב: כמובן שזה כפוף למספר שאלות מאוד מהותיות.

יוחנן בן יעקב: שאלה אחת: כמה יהודים, וכשאני אומר יהודים, לצורך הפרוטוקול פה אני מתכוון לזכאי עלייה על פי חוק השבות.

יוחנן בן יעקב: כמה זכאי עלייה על פי חוק השבות יש במרחב הזה?

יוחנן בן יעקב: יש על זה ויכוח.

זבולון אורלב: בין אם זה מתוך מאתיים וחמישים אלף

יוחנן בן יעקב: העמים (חפציב"ה) מראש עובדת במשרד החינוך מתוך שיתוף פעולה מלא של שתי יחידות.

יוחנן בן יעקב: מראשיתו.

יוחנן בן יעקב: הפלטפורמה התפעולית של כל המערכת הזאת היא לשכת הקשר.

יוחנן בן יעקב: לשכת הקשר מהווה את מה שמהווה הרשות המקומית במשרד החינוך הישראלי.

יוחנן בן יעקב: אפילו עיריית תל-אביב, שזה הרבה מעבר ללוגיסטיקה.

יוחנן בן יעקב: הדבר הכי דומה שאני מכיר הוא באמת הרשות המקומית.

יוחנן בן יעקב: אנחנו איננו עובדים מול עיריית מוסקבה כמשרד חינוך ישראלי.

יוחנן בן יעקב: אנחנו איננו עובדים מול עיריית קייב.

יוחנן בן יעקב: ומכיר את תנאי החיים בשטח עם המגבלות, עם הקשיים, עם המפנים הגדולים שעוברת המערכת שם, והיא בהחלט בעייתית.

יוחנן בן יעקב: אנחנו משחקים בעולם בעייתי, למשל המאבק עם האוקראינים על חידוש הסכם החינוך.

זבולון אורלב: תיאום מלא עם לשכת הקשר?

זבולון אורלב: האם יש תחומים אפורים?

זבולון אורלב: האם יש מאבקים?

זבולון אורלב: מה קורה מנקודת המבט שלכם?

יוחנן בן יעקב: כל חייהם המשותפים ישנה הרמוניה

יוחנן בן יעקב: בוודאי נקודות שבהן יש מתח; אבל בסך הכל הפרוייקט לא היה קם בלי משרד החינוך ובלתי לשכת הקשר, וכשמסתכלים על זה בגדול, בוודאי שהמערכת הזאת עובדת מתוך שיתוף פעולה מלא.

יוחנן בן יעקב: ישנן גם מטרות בסופו של דבר שונות.

יוחנן בן יעקב: המטרה של משרד החינוך היא ברורה, היא מקצועית חינוכית.

יוחנן בן יעקב: תפקידה של לשכת הקשר, ויש לה משימה מאוד ברורה, הוא להגיע למירב היהודים, להגיע לקשר עם הרוב היהודי, להגיע לנקודות אחיזה בכל המערכת.

יוחנן בן יעקב: על ידי משרד החינוך ונתי"ב.

יוחנן בן יעקב: תור, מאנשי לשכת הקשר, אבל לא ביוזמתם.

יוחנן בן יעקב: להבין שאם אתה רוצה לשלוח למוסקבה שליחים טובים, אתה חייב לאפשר לילדיהם מערכת חינוך.

יוחנן בן יעקב: דיברנו על פתיחת בית ספר ישראלי גם בקייב, כדי להבטיח למשפחות חינוך סביר לילדים.

יוחנן בן יעקב: חושבים שהוא בעל חשיבות מרכזית זה החינוך בנושא הזהות היהודית, ואני רואה כמה פנים לזה.

יוחנן בן יעקב: אבל אנחנו מנהלים היום מאמץ לגייס את מירב התלמידים בכיתה י' למסע החיים, כדי לצרף אותם לחוויה יהודית ישראלית כוללת ולצרף את כל מסיימי התוכנית הזאת לפרויקט תגלי"ת.

יוחנן בן יעקב: כלומר מי שמסיים את כיתה י"א, שיידע שחלק מהסיום זה שהוא מגיע לארץ כחלק מתוכנית לאומית כוללת.

יוחנן בן יעקב: להרבה יותר שיתוף פעולה בין לשכת הקשר לבין הסוכנות.

יוחנן בן יעקב: אני הייתי שליח של הסוכנות שם במשך שנה וחצי, ואני מכיר את העניין היטב משני צדדיו.

יוחנן בן יעקב: בנושא החינוך יכולנו בהסכמה להגיע לשיתוף פעולה מלא, זה אומר מעורבות של החינוך הבלתי פורמלי של אנשי הסוכנות בתוך בתי הספר בחלק הבלתי פורמלי, שיתוף של אנשי נתי"ב בחלקים מסויימים שמופעלים על ידי הסוכנות; עדיין לא הגענו לזה, וזאת נראית אחת הבעיות החשובות ביותר לפתרון כדי לקדם את התוכנית וגם להגדיל את המשאבים באופן רחב הרבה יותר.

זבולון אורלב: היהודית במינסק, מר יורי דורן, ואמר לי תעשה לי טובה, אני לא מבין מה שקורה.

זבולון אורלב: אנחנו מנסים להיכנס לבית הספר של לשכת הקשר, ולפעילות בלתי פורמלית אחר הצהריים, ואני לא מסוגל לעשות.

זבולון אורלב: אמרתי לו שאני לא מבין, אבל יש לי חבר שקוראים לו מר יוחנן בן יעקב, תיפגש איתו והוא ישתדל לפתור את הבעיות.

זבולון אורלב: גם מהביקור שלנו שהיינו שם, הבנו שיש בעיה, ובוודאי נתייחס לזה.

עמוס חרמון: בחבר העמים הוא עניין חסר תקדים.

עמוס חרמון: אני חושב שמעולם בתולדות עם ישראל לא קרה כמצב הזה.

עמוס חרמון: לא קרה שאנחנו מנסים להעביר תחומים של הוראת מורשת ישראל, הוראת יהדות, למסה כזאת של ציבור שאינו דתי.

עמוס חרמון: למסה כזאת של ציבור שלמעשה צמא באיזה שהוא מקום לחזור, לאו דווקא מבחינת ההלכה, אבל לחזור לכל נושא של מורשת ותרבות יהודית.

עמוס חרמון: לאתגר הזה דרוש מאמץ משותף של כל הגורמים בארץ: ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית, לשכת הקשר, כולל העולם היהודי, לנסות ולעמוד באתגר הזה.

עמוס חרמון: זהו עניין שבעתיד ייחקר כתופעה שבעולם היהודי אין לה אח ורע.

עמוס חרמון: לכן, לנוכח כל האירועים ההיסטוריים האלה, יש פה אתגר בלתי רגיל, ולמרות המחלוקות, אני חושב שהאתגר שעומד בפני כולנו, בהוראת מורשת ישראל, בהוראת יהדות, לציבור כל כך גדול שהיה כל כך מרוחק, דורש מאמץ משותף בלתי רגיל של העם היהודי באמצעות הסוכנות היהודית וממשלת ישראל על זרועותיה השונות, לנסות ולשנות את המהלכים ההיסטוריים שהיו במשך שלושה דורות וארבעה דורות, ושחלו על בני העם היהודי בחבר העמים.

עמוס חרמון: מספר נתונים כדי לסבר את האוזן היכן אנחנו עומדים היום.

עמוס חרמון: בחומר שאנחנו העברנו באמצעות הוועדה, אנחנו מעריכים היום באמצעות מחקר של פרופסור סרגיו דפרגולה, שיש עדיין היום במדינות חבר העמים סדר גודל של מיליון יהודים שהם זכאים על פי חוק השבות.

עמוס חרמון: בשנת 1999 עלו כשישים ושבעה אלף עולים חדשים, והתחזיות של הסוכנות היהודית שבחמש השנים הקרובות יעלו בין מאתיים וחמישים אלף יהודים לשלוש מאות וחמישים אלף יהודים.

עמוס חרמון: סדר גודל של בין חמישים אלף יהודים לשבעים אלף יהודים בשנה.

עמוס חרמון: כמובן שהדברים תלויים בהתפתחויות הפוליטיות.

זבולון אורלב: האחרונה – חמישים ושישה אחוזים מאלה שעלו הם לא יהודים על פי ההלכה.

זבולון אורלב: בערך כשלושים אחוז.

זבולון אורלב: כלומר מתוך תשע מאות אלף העולים, כשלושים אחוזים לא יהודים על פי ההלכה, ועל פי הנתונים שהרב מלכיאור פרסם בשנה האחרונה.

עמוס חרמון: אחוז הזכאים שעלו ארצה שאינם יהודים על פי ההלכה, האחוז הזה הלך ועלה והגיע לסדרי גודל של חמישים אחוז.

זבולון אורלב: ועדה.

זבולון אורלב: אנחנו כרגע מטפלים בנושא החינוך

שמואל הלפר: מתעסקים בחינוך יהודי או בחינוך לאלה שהם לא יהודים.

שמואל הלפר: בכלל לא יהודים.

זבולון אורלב: אמרתי ליושב ראש הסיעה שלי לפני חודשיים ימים שאני רוצה להגיש הצעה לתיקון חוק השבות, כדי לצמצם ולהתרכז יותר בעליית יהודים על פי ההלכה, והוא בלם אותי.

זבולון אורלב: כלומר אני בדעותיי, אני גם חושב שזאת תחושה רחבה של כולם.

זבולון אורלב: אינני מציע כרגע להיכנס לעניין הזה.

זבולון אורלב: הסוכנות היהודית, לשכת הקשר ומשרד החינוך והתרבות פועלים על פי החוק במדינת ישראל.

זבולון אורלב: אם יש לנו טענות, אנחנו צריכים לדבר על שינוי החוק.

זבולון אורלב: אבל כל עוד החוק קיים, זה מה שהם יכולים לעשות.

עמוס חרמון: של הסוכנות היהודית.

עמוס חרמון: הסוכנות היהודית מרכזת את החינוך הבלתי פורמלי ואת כל הלוגיסטיקה וההסברה בעניין העלייה.

עמוס חרמון: באופן חד משמעי, מי שקובע את זכותם לעלות ארצה הם אנשי לשכת הקשר, שהם הנציגים הישירים של ממשלת ישראל ומשרד החוץ.

עמוס חרמון: לא אנשי הסוכנות היהודית קובעים את זכאותו או אי זכאותו של איזה עולה לעלות ארצה או לא לעלות ארצה.

עמוס חרמון: אנחנו מעריכים היום כסדר גודל של חמישים אחוז, סדר גודל של ארבע מאות אלף יהודים עד ארבע מאות וחמישים אלף יהודים שעברו בדרכם לעלייה לארץ במערכות של הסוכנות היהודית, ולהיות יותר ספציפי, עברו באולפני הסוכנות היהודית בחבר העמים.

עמוס חרמון: כחמישים אלף יהודים עוברים בכשלוש מאות ועשרים וחמישה אולפנים ברחבי חבר העמים.

עמוס חרמון: הפעילות הנוספת שהיא למעשה נכנסת לעשרות אלפי בני נוער וסטודנטים יהודיים, אלה מחנות הקיץ והחורף של הסוכנות היהודית.

עמוס חרמון: מדי קיץ, בין שנים עשר וחצי לחמישה עשר אלף בני נוער וסטודנטים - בבני נוער הכוונה שלנו מגיל עשר עד גיל שמונה-עשרה, ובסטודנטים - מגיל תשע-עשרה ועד גיל עשרים ושתיים, שנים עשר וחצי עד חמישה עשר אלף בני נוער וסטודנטים עוברים כל קיץ מחנה שמתפרס על סדר גודל של בין שבעה לעשרה ימים, ושם נמצאים כמאתיים וחמישים חבר'ה ישראלים צעירים, ממיטב הנוער הישראלי, כולם בוגרי צבא, שעוברים השתלמות מאוד מאוד אינטנסיבית; ואותם מאתיים וחמישים מדריכים ישראליים מפעילים שש מאות מדריכים מקומיים נוספים בהשתלמויות של טרום המחנות האלה.

עמוס חרמון: משתדלים בעשרה ימים מאוד מאוד אינטנסיביים להעביר מורשת ישראל, תולדות הציונות, עם ישראל, אקטואליה במדינת ישראל.

עמוס חרמון: לראשונה נערכת קבלת שבת.

עמוס חרמון: בשבת נערכות כל הפעילויות שנותנות את האופי של מחנה יהודי לכל דבר ועניין.

עמוס חרמון: אנחנו מביאים מרצים מהארץ.

עמוס חרמון: אנחנו מאוד משתדלים שבמפגש הזה ייווצר אותו קליק, אותה השראה, כדי שהילדים האלה -הם ובני משפחותיהם - ימשיכו בפעילות הסוכנותית שקשורה לאולפנים ולסמינרים השונים, ויצטרפו איתם לאותו מעגל רחב שאנחנו מנסים להעביר לו את כל ההשפעה שאנחנו יכולים לתת להם ולהחזיר אותם לפעילות ציונית מתוך כוונה ציונית ויהודית ומתוך כוונה שישתתפו לאחר מכן בכל תהליך העלייה.

עמוס חרמון: לפחות בשנתיים השלוש האחרונות.

עמוס חרמון: יושב כאן מר עמוס להט, המנהל הכללי של המחלקה לחבר העמים, שטיפל באופן אישי.

עמוס חרמון: באוקראינה בשנתיים האחרונות היו מספר חילוקי דעות עם הממשל, אולי קצת גם בגלל חוסר טקט מסויים בפעילות מסויימת שהייתה.

עמוס חרמון: אני מניח שגם בהתערבותו של השר שרנסקי, גם בהתערבותו של שר החוץ, גם בהתערבותם של גורמים נוספים בעולם היהודי, העניינים היום פחות או יותר עומדים על מי מנוחות.

עמוס חרמון: אנחנו מאוד משתדלים לפעול בטקטיקה הנכונה ביתר המקומות.

קריאה: בזה.

עמוס חרמון: סופי שבוע שכוללים, אני מעריך, בין מאתיים וחמישים אלף לשלוש מאות וחמישים אלף יהודים שנמצאים כך או אחרת בפעילות החינוכית היהודית הציונית במסגרת החינוך הבלתי פורמלי.

שאול יהלום: שמואל הלפר במליאה ובוועדות אומר שמתוך קבוצה של מאה ילדים מנעל"ה, היו רק שני יהודים.

שאול יהלום: לא היה ולא נברא.

שאול יהלום: ילדי נעל"ה ברובם המוחלט הם יהודים גם על פי ההלכה, כך שהדבר איננו נכון.

שמואל הלפר: מוכן אפילו לומר לך מי הוא השר.

שאול יהלום: שהידיעה אינה נכונה.

צבי קן תור: הממשלה לביצוע מדיניות הממשלה במדינות חבר העמים.

צבי קן תור: אם הסוכנות יותר גמישה בפעילות שלה ואיננה כפופה רשמית לחוקי מדינת ישראל, אנחנו חייבים לעבוד על פי חוקי מדינת ישראל שנקבעים על ידי כנסת ישראל.

שמואל הלפר: הסוכנות, משרד החינוך, או שכל אחד עושה פעילות לעצמו, ואין שום תיאום ביניכם?

צבי קן תור: קשר ויש שיתוף, וכמו באהבה - אם אין חיכוך אין אהבה.

צבי קן תור: לכן יש שיתוף, ויש הידברות.

שמואל הלפר: החינוכית?

צבי קן תור: שהסוכנות היא לא חלק מממשלת ישראל-

צבי קן תור: דבר מסכימים; על דברים שאין מסכימים, מדברים.

צבי קן תור: אותו הדבר עם משרד החינוך.

צבי קן תור: אלה לא שני גופים עויינים.

צבי קן תור: לשלושת הגופים שהזכרת יש מטרה אחת משותפת, והיא להביא בסוף כמה שיותר יהודים לארץ ישראל, ויהודים טובים.

צבי קן תור: טובים הם כאלה שבקיאים במסורת ישראל ובשפת ישראל.

צבי קן תור: חוקי המארחים הם שונים ממדינה למדינה, והעבודה היא מאוד עדינה.

צבי קן תור: עד כה העבודה, כפי שהוזכר פה, מתבצעת על מי מנוחות.

צבי קן תור: יש לנו קשר טוב מאוד עם השלטונות בשטח, וזאת עבודה מאוד עדינה.

צבי קן תור: אני רוצה פשוט שתדמיין לעצמך שמחר ממשלת קפריסין מקימה בתי ספר לקפריסאים בלבד, לא רק לקפריסאים, אלא לקפריסאים על פי ההלכה, ואינה מוכנה לתת למישהו אחר להיכנס לבתי הספר האלה; היא גם נותנת להם הסעה והסעדה ועוד אלף ואחד דברים שילדי ישראל האחרים לא מקבלים את זה.

זבולון אורלב: האוטונומיה שלו.

זבולון אורלב: גם מדינת ישראל מקיימת על חשבונה ומסיעה בתי ספר של דתות אחרות, בעיקר דתות נוצריות, שקשורים לכנסיות שונות, למנזרים שונים, ומממנת אותם.

זבולון אורלב: ובנוסף לכך היא מאפשרת לאותם גופים לקיים אוטונומיה, כולל אוטונומיה של מימון, בנייה וכדומה.

זבולון אורלב: יושבת כאן דיפלומטית וותיקה, חברת הכנסת קולט אביטל, והיא בוודאי תעיד לפניך שזה דבר אוניברסלי בעולם בכל מה שקשור בלימודי דת, יש מידה ידועה של אוטונומיה, ואין כאן חידוש.

זבולון אורלב: החידוש הוא שחבר העמים קיבלו על עצמם את מה שמקובל בעולם.

יוחנן בן יעקב: לאומי.

יוחנן בן יעקב: ישנם שם בתי ספר בולגריים.

יוחנן בן יעקב: ישנם שם

יוחנן בן יעקב: שם זה נעשה על פי כללים שהם נורמטיביים למערכת שם.

יוחנן בן יעקב: הם אינם שונים מבתי ספר פולניים, בולגריים ואחרים.

צבי קן תור: הסובלנות הישראלית, אלא דיברתי על

קולט אביטל: המועצות לשעבר, ודווקא בגלל שפעילותנו שם נראית מדי פעם כעוברת על הגבולות של המותר, כדאי לנהוג בזהירות המתבקשת.

קולט אביטל: כמעט שנסגרו משרדים כמה פעמים בעבר.

צבי קן תור: עובדים גם עם משרד הפנים, ואנחנו עובדים גם עם יתר משרדי הממשלה על פי מדיניות הממשלה כנדרש.

צבי קן תור: שהוא בית ספר בלי אבא, נדרש שכר לימוד.

צבי קן תור: שכר הלימוד הולך ועולה משנה לשנה.

צבי קן תור: צריך איזה שהוא גוף במשרד החינוך שיבוא ויגיד, אני האפוטרופוס של בית הספר הזה.

זבולון אורלב: האחרונות?

זבולון אורלב: חשמל ומים?

יוחנן בן יעקב: המורים ביד נדיבה מאוד, והלוגיסטיקה התנהלה אצלם, והטענה הייתה שצריך לקום גוף משותף של האינטרסנטים הממלכתיים והציבוריים כמו הסוכנות, כמו הג'ויינט, כמו לשכת הקשר, כמו משרד החינוך, של כל אלה ששולחים לשם שליחים ומעוניינים, ויקבל אחריות.

שאול יהלום: הרשמיים של מדינת ישראל, שמעדיפים לשלוח את ילדיהם לבתי ספר לא יהודיים ולא לשלוח את ילדיהם לבית הספר הישראלי.

שאול יהלום: החוץ.

שאול יהלום: כיום יש שני שליחים של משרד החוץ, שסירבו לשלוח את ילדיהם.

שאול יהלום: ילדיהם לבתי ספר כלליים אמריקאיים ללא, כמובן, שום זיקה ליהדות או לישראליות, והטענה שלהם שבית הספר הישראלי, טענה שאנחנו איננו מקבלים אותה, אינו ברמה די טובה בעבור ילדיהם.

שאול יהלום: מי שמממן את חלק מהעניין, בית הספר איננו יכול להחזיק מעמד בגלל מספר ילדים שהוא כמה עשרות, אם אין נותנים את שכר הלימוד שנקבע באופן יחסי.

שאול יהלום: ברגע שלדוגמה שתי משפחות, משרד החוץ במקום שיעביר את הכסף לאותה קופה, הנקודה היא שמשרד החוץ מכיר בשני עובדיו ונותן את התשלום שהוא דרך אגב כפול.

שאול יהלום: מדובר כאן גם על בזבוז מצד מדינת ישראל.

שאול יהלום: התשלום שמשולם לבית הספר האמריקאי הוא כפול מהנדרש על ידי בית הספר הישראלי.

שאול יהלום: מדובר בהרבה מאות דולרים.

שאול יהלום: זאת הנקודה שגם פוגעת מאוד מאוד בבית הספר, כל אחד מבין שמחזור של עשרים אלף דולרים בשנה זה מחזור שהוא גם פוגע, ומאידך גיסא, ההורים האחרים צריכים לתת יותר כסף, וגם זה פוגע, וזה גם מוריד את המורל, שמצד אחד מדינת ישראל זרוע אחת שלה מחזיקה בית ספר, והזרוע השניה מאשרת לא לבית ספר יהודי אלא לבית ספר אמריקאי.

שאול יהלום: ממשיך.

צבי קן תור: הייתה לאחרונה ואישרה את מאה השעות השבועיות.

צבי קן תור: ישנה פה עזרה אמיתית של משרד החינוך, בדיוק כמו שתיאר פה סגן השר שאול יהלום.

זבולון אורלב: החינוך?

זבולון אורלב: הרשות המקומית.

זבולון אורלב: יש שיתוף פעולה מעשי שבבית ספר בצד הפורמלי לשכת הקשר היא משרד החינוך, אחרי הצהריים, עם אותם התלמידים, הסוכנות היהודית נכנסת, או שפה יש עדיין אילו שהן בעיות?

צבי קן תור: יכול לבוא ולהגיד לך שיש באותם אתרים

עמוס חרמון: להודות בכך.

עמוס חרמון: יש שם בהחלט מקום נרחב לשיתוף פעולה יותר הדוק עם לשכת הקשר.

עמוס חרמון: אין שום סיבה שבבתי הספר היהודיים, כמו שבכל בתי הספר היהודיים האחרים בעולם; שהפעילות הבלתי הפורמלית של תנועות הנוער של השליחים הישראליים, לא נשתמש באמצעים המאוד מאוד פרוסים בצורה כל כך טובה בחבר העמים; וכמו שאמרו נציגי לשכת הקשר יש בהחלט מחלוקות לפעמים גם ברמה המקומית.

עמוס חרמון: יש מקום להמשך שיתוף פעולה, ואנחנו מקווים שזה יסתדר.

אליעזר שפר: שהיא בראשיתה, והיא כיום באמצע ביצוע לפיתוח מערכת של חינוך לזהות יהודית ברחבי חבר העמים.

אליעזר שפר: בעיקר.

אליעזר שפר: וילדים ובני גילים שונים.

אליעזר שפר: הסוכנות היהודית בהנהגת המחלקה לחבר העמים, כשמר עמוס להט הוא המנהל הכללי שלה בשיתוף כל הגורמים בתוך הסוכנות היהודית, יפעילו באחד במרס תוכנית שתקיף בעתיד כתשעת אלפים איש באוקראינה וברוסיה.

אליעזר שפר: אני אמליץ מאוד שלשכת הקשר ומשרד החינוך יהיו שותפים מלאים בתוכנית הזאת בעתיד לבוא.

אליעזר שפר: בחיכוכים שמדובר בהם, ברגע זה מתנהל משא ומתן כדי להגיע להבנה.

אליעזר שפר: ברית המועצות הוקמו על ידי רבנים ומנוהלים על ידי רבנים.

אליעזר שפר: הרבנים הבינו את חשיבות החינוך, והם הקימו את רשת החינוך ביוזמתם.

אליעזר שפר: הרבנים האלה הם כולם אורתודוקסים על טוהרת החרדיות.

אליעזר שפר: אני מאוד ממליץ בפני הכנסת, בפני סגן השר, לעודד את הגורמים הממלכתיים, זאת אומרת גם את לשכת הקשר וגם את משרד החינוך, כדי לשתף פעולה במפנה הזה של הפעלת פרוייקט רחב ממדים של זהות יהודית בתוך חבר העמים.

יוחנן בן יעקב: האחרונים להיכנס לשדה הזה.

זבולון אורלב: תוכנית לימודים מיוחדת?

זבולון אורלב: מה קורה איתה?

יוחנן בן יעקב: מרכזי בהנחלת הלשון העברית, פרק בנושא זהות ומסורת יהודית ופרק בנושא תולדות עם ישראל – היסטוריה יהודית.

זבולון אורלב: התלמידים שלומדים בבתי הספר היהודיים?

יוחנן בן יעקב: יש לנו כמאתיים בתי ספר יום א'.

יוחנן בן יעקב: צריך לדעת שחלקם מצטרפים לבית ספר יום א', כי האוריינטציה היא כבר לעלות, והוא נמצא תקופה קצרה ועולה.

יוחנן בן יעקב: ישנם בתי ספר שהעלייה משם היא ארבעה אחוזים, שישה אחוזים.

יוחנן בן יעקב: מבתי הספר החרדיים העלייה בפירוש היא יותר גבוהה ומגיעה לעשרה אחוזים.

שאול יהלום: אנשיו בנושאים של תוכנית הלימודים.

שאול יהלום: בראש הצוות של התוכנית העברית עומדת דוקטור אילנה זיילר, מנהלת האגף לחינוך יסודי, ובראש התוכנית של המסורת עומד המפקח הארצי ראובן ממו.

שאול יהלום: נעשים מאמצים מאוד מאוד גדולים, הן בהשתלמות והן בהכשרה.

שאול יהלום: הבעיה מאוד ממוקדת דווקא בבתי הספר של יום א'.

שאול יהלום: בתי הספר של יום א' שהם כמאתיים במספר, והם פזורים מאוד, ואנחנו מאוד מעוניינים לפתח אותם כדי להוסיף - אפילו בקהילות נידחות - את הקשר ליהדות, וכאן הכוח המקצועי שאנחנו מסוגלים לשלוח למקומות האלה הוא מיזערי.

זבולון אורלב: מה שקשור?

שאול יהלום: התקציב אינו.

שאול יהלום: אין הקומץ משביע את הארי.

יוחנן בן יעקב: התוכנית הזאת עמד על עשרים ושלושה מיליוני שקלים.

יוחנן בן יעקב: הוא לא נוצל כולו, לצערי, בגלל בעיות בירוקרטיות.

יוחנן בן יעקב: המינהלת הכללית בכתב.

יוחנן בן יעקב: בתקציב 2000 – תשעה-עשר מיליון שקל יש היום עם התחייבות של המינהלת הכללית, מאושרת על ידי השר, להרחיב את התקציב הזה.

יוחנן בן יעקב: זה לא כולל כמובן את שעות הלימוד ושמונים שליחים ממומנים.

זבולון אורלב: לא נוצל?

קולט אביטל: למקצועות שמעניינים כמובן את המגזר הדתי בארץ, אנחנו גם מלמדים מקצועות אחרים כמו: גיאוגרפיה, היסטוריה של מדינת ישראל של היום; האם אנשים גם לומדים מקצועות הקשורים לחיי היום-יום בארץ?

קולט אביטל: בית ספר ישראלי במקומות כמו ניו-יורק ולוס-אנג'לס, אם אנחנו רוצים לא רק להביא לידי עלייה אלא לידי שימור הקשר עם ילדי היורדים, אנחנו יודעים שיש שם לפחות שלוש מאות אלף יורדים, הוא גם כן צו המציאות.

קולט אביטל: כלומר, אני רואה שאנחנו מוציאים סכומי עתק, אני מבינה שכולנו שואלים אם יש די תקציב, והאם הוא לא קוצץ, אבל פה נראה לי כשאנחנו מדברים על חינוך יהודי בתפוצות, אנחנו צריכים להסתכל על המכלול, אנחנו רוצים להמשיך במה שנקרא המשכיות יהודית גם בארצות הברית, אנחנו רוצים לנסות להביא לידי עלייה גם מארצות הברית, ולכן אני שואלת אם בעתיד יש תכנון.

קולט אביטל: אני אומרת את זה כאדם שבמשך חמש שנים ניסה מול משרד החינוך, מול כל המוסדות בארץ להקים לפחות בית ספר ישראלי אחד ללא הצלחה, כי כל פעם מישהו "משך את השמיכה" לכיוון אחר.

שאול יהלום: על פניהם מבחינה פורמלית כמובן שהם נכונים.

שאול יהלום: כפי שאני אמרתי, המחוייבות של מדינת ישראל לכל יהודי באשר הוא, והמטרה שלנו בהעלאתם חזרה של תושבים חוזרים וישראלים יורדים, היא בוודאי מטרה חשובה.

שאול יהלום: מאחורי הדברים יש כאן עוד ערך, והערך הזה אומר:

שאול יהלום: עם כל הרצון שלנו הרי שאדם שירד, ובפרט שירד לארצות רווחה, אנחנו איננו רואים מחוייבות של מדינת ישראל להשקיע תקציב כאשר יש לנו סדר עדיפות להשקיע בארצות מצוקה.

שאול יהלום: עיקר ההקצאה כאן בעניין של בית הספר הישראלי הוא לטובת השליחים.

שאול יהלום: לסגור את בית הספר בפריז.

שאול יהלום: הדיון בפריז לא היה למען ישראלים.

שאול יהלום: חברת הכנסת קולט אביטל אומרת ששליח שיוצא בשליחותה של מדינת ישראל, נכון שזאת גם שליחות של מדינת ישראל וגם שליחות של חברות ישראליות - מה שנקרא שליחות של מדינת ישראל במובנה הרחב - את באה ואומרת, אני נותנת לך פתרון במידה שיש לי מספיק ילדים, ובפריז היו כאלה.

שאול יהלום: אבל העובדה שאין בית ספר ישראלי בלונדון, מעידה שאפילו למען ילדי שליחים לא היה לנו כסף לפתור, קל וחומר למען ילדי יורדים.

זבולון אורלב: שליחיה הרשמיים ישלחו את ילדיהם לבתי ספר ישראלי, במידה שהוא קיים, זאת הייתה יכולה להיות תשתית כספית מספיקה, וצריכה להיות החלטת ממשלה בעניין הזה.

שמואל הלפר: שפועלים בברית המועצות בתחום החינוך.

שמואל הלפר: חייבים לקחת בחשבון שיהדות ברית המועצות הייתה שבעים שנה מנותקת מכל זיק של יהדות, מכל דבר שהיה בו שמץ של דת, שהיה בגדר סכנת נפשות.

שמואל הלפר: זה לא היה כל כך פשוט אחרי שבעים שנה לחזור לברית המועצות ולהתחיל לעורר את הזיק היהודי בקרב היהודים בברית המועצות.

שמואל הלפר: העבודה שנעשית שם היא בלי ספק עבודה חשובה, ומגיעות לכל אלה שפועלים שם הערכה והוקרה.

שמואל הלפר: אני יודע שזה לא כל כך פשוט לגרום לאיחוד של כל הגורמים האלה.

שמואל הלפר: הדבר הוא קשה ביותר.

שמואל הלפר: אבל בכל זאת אולי כדאי לנסות ליצור איזה שהוא תיאום, איזה שהוא ארגון גג בין כל הגורמים האלה, כי אין לי ספק שישנם מקומות מסויימים, שבאותו מקום היו גם לשכת הקשר וגם הסוכנות וגם משרד החינוך שבו פועלים, והרבה מאוד מקומות שאף גורם אחד לא פועל בהם, בגלל אי התיאום, ובגלל שכל אחד מחפש את המקום שיותר נוח לו לפעול שם, ושהוא הקים שם איזה בית ספר.

שמואל הלפר: אם ישנם מיליון יהודים עדיין בברית המועצות, אני חושב שהמספר מאה אלף תלמידים הוא קטן מאוד.

שמואל הלפר: חייבים לעשות הכל כדי להגדיל את המספר.

שמואל הלפר: מה גם שזה איננו מדובר בבתי ספר יום יומיים שמלמדים יום-יום.

יוחנן בן יעקב: בבתי ספר יום א'.

שאול יהלום: יהודי שיש לו מסירות נפש.

שאול יהלום: הרב לב לביוב, שהוא מקים המוסדות האלה בכוחות עצמו, ויש להניח שלפחות מחצית מהמספר הזה של עשרת אלפים תלמידים ממומנים על ידי בן אדם אחד בלבד.

שאול יהלום: ידי המדינה.

שאול יהלום: זאת העובדה שיש בתי ספר שרק ממומנים על ידי משרד החינוך, ויש בתי ספר שממומנים על ידי משרד החינוך ועל ידי גוף כזה.

שאול יהלום: אזי נוצר מצב שיש הבדלים ביחס לבתי הספר מבחינת הטיפול שהם יכולים לתת לתלמידיהם.

שאול יהלום: אבל אין בית ספר מהרשימה הזאת שאינו ממומן על ידי משרד החינוך.

שמואל הלפר: תלמיד או פר פעילות?

שמואל הלפר: מה הוא המפתח שהם

שאול יהלום: שנשלחים על ידי מדינת ישראל.

שאול יהלום: זה אחד מדרכי המימון הגבוהים ביותר.

שמואל הלפר: תלמידים בברית המועצות.

שמואל הלפר: לפי איזו אמת מידה אני מקבל?

שמואל הלפר: לפי מספר התלמידים?

שמואל הלפר: לפי מספר המורים שאני אביא?

שאול יהלום: מספר הכיתות, שכר הדירה, הקשיים במקום.

שאול יהלום: זה כמו שלהקים בית ספר בתל-אביב עולה יותר מאשר להקים בית ספר בנתיבות.

שאול יהלום: צריכים גם להבין שם את המהות.

שאול יהלום: לפעמים יש בעיות עם העירייה יותר, לפעמים בעיות קשות, יש הרבה אמות מידה.

שאול יהלום: אי אפשר להיכנס אליהן.

שאול יהלום: אני אומר באופן כללי שצריך לקחת בחשבון שאותם בתי ספר שאתה לדוגמה הזכרת, "אור אבנר", הם ברמה יותר גבוהה בדרך כלל, כי הם מצרפים גם את התרומות וגם את העזרה של משרד החינוך, ואצלנו אנחנו למען השיוויון מנסים דווקא למצוא מעין אמות מידה שהפער לא יהיה גדול - אי אפשר להגיע לשיוויון מלא, אבל שיהיה חצי שיוויון - כי אחרת אי אפשר שבית ספר אחד יהיה ברמה כל כך גבוהה מבחינת התגמול ובית ספר אחר ברמה אחרת, ואם אתה שואל אותי מה עיקר הדיונים היום במשרד החינוך – זה הנושא.

שמואל הלפר: כמה שיותר לימודים על מורשת העם היהודי, תורת ישראל.

שמואל הלפר: אלה הדברים שאנחנו צריכים לעשות.

שמואל הלפר: פיזיקה, מתמטיקה, הם לומדים בבתי הספר הכלליים בברית המועצות.

שמואל הלפר: אם אנחנו רוצים לחזק את היהדות אצל הנוער הזה ורוצים לעלות אותם בסופו של דבר לארץ ישראל, רק אם אנחנו נחזק את המומנט היהודי אצל התלמידים, אנחנו נוכל להצליח בתפקיד שלנו.

שאול יהלום: ובמתימטיקה.

שאול יהלום: בבית הספר לומדים פיזיקה ומתמטיקה.

שאול יהלום: אנחנו משקיעים גם בשליחים וגם בתוכניות לימודים.

שאול יהלום: זה רק בדברים האלה – עברית, מסורת והיסטוריה של העם היהודי.

שמואל הלפר: בהרבה מאוד מובנים.

שאול יהלום: שנקרא "תורת ישראל" הוא דומיננטי; הלוואי שבמדינת ישראל באופן יחסי לאוכלוסייה הוא היה כה דומיננטי.

שמואל הלפר: מספר בתי הספר, את מספר התלמידים בברית המועצות ואת מספר השליחים; וצריכים גם לקחת בחשבון, למרות מה שחברת הכנסת קולט אביטל אמרה, שבסופו של דבר אין לי ספק שהרבה מאוד יהודים יישארו עוד ברוסיה.

שמואל הלפר: לא כולם יעלו.

שמואל הלפר: יהיו עוד כאלה שיישארו.

שמואל הלפר: לכן מחובתנו, מחובתה של מדינת ישראל, ליצור תשתית של חיים יהודיים בברית המועצות, ברוסיה, לאלה שבסופו של דבר יישארו שם.

שמואל הלפר: אני כמעט בטוח שמאות אלפי יהודים יישארו בסופו של דבר ברוסיה, וגם אותם אנחנו לא יכולים להפקיר, וגם בעבורם אנחנו חייבים לבדוק ולהקים איזו שהיא תשתית יהודית חינוכית וכדומה.

יוחנן בן יעקב: שנידון אצל המנהל הכללי של משרד החינוך זבולון אורלב.

יוחנן בן יעקב: היה ברור לגמרי שהמגמה העיקרית היא עלייה, והאוריינטציה היא להקים מערכת קהילתית שתבטיח עלייה גם בעוד עשרים שנה ושלושים שנה.

יוחנן בן יעקב: זה מופיע בהנחות היסוד של הקמת תוכנית בתי הספר, הרבה מאוד לפי בקשתו.

שמואל הלפר: מיוחדת על הנוער היהודי בכלל בעולם, לא רק בברית המועצות.

שמואל הלפר: יש נוער יהודי במדינות אחרות שהוא טעון טיפול, טעון טיפוח בהרבה מאוד מדינות ששם אין בכלל בתי ספר יהודיים.

זבולון אורלב: בית הספר היהודי בתפוצות.

שמואל הלפר: היהודי בתפוצות, ואשמח מאוד אם אתה תואיל לקיים דיון מקיף עם כל הגורמים הרלוונטיים בנושא הזה.

ישעיהו יחיאלי: שולחן הוועדה וגם בוועדה השכנה, ואנחנו תמיד שמחים לבוא לכאן כדי לספר על מה שיש ולדבר על מה שעוד צריך להיות.

זבולון אורלב: הישראלים שגרים בישראל.

ישעיהו יחיאלי: השר חבר הכנסת שאול יהלום שהשנה היא הורחבה מערבה, וכבר קלטנו קבוצה ראשונה מהונגריה וקבוצות ראשונות מאמריקה הלטינית.

ישעיהו יחיאלי: היעד הבא הוא צרפת, והאוכלוסייה שיצאה מבית המועצות והגיעה לגרמניה.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו בודקים את האפשרות להכיל את תוכנית נעל"ה גם על ילדיהם, שהרי גם אם הורים ירדו או בחרו אחרת, עדיין הילדים אינם אלה שעשו את הבחירה, ויש לאפשר להם את אותה הזדמנות שניתנה גם לאחרים.

זבולון אורלב: אנשי הסוכנות, שהתוכנית הזאת גורמת לאכזבה להרבה ילדים שאינם מתקבלים.

זבולון אורלב: כתוצאה מזה הם בעצם נושרים ממעגל החינוך היהודי.

ישעיהו יחיאלי: היא קשורה למהות התוכנית.

ישעיהו יחיאלי: מהות התוכנית היא שהיות שהיא עוסקת בהפרדת ילדים מהוריהם בגיל שאנחנו קוראים לו הגיל הרך, גיל חמש-עשרה, כדי להיפרד מההורים לשלוש שנים, איננו דבר פשוט, ואפשר לומר כמעט בהכללה שמרבית הילדים אינם מתאימים לזה.

ישעיהו יחיאלי: יחשוב כל אחד על ילדיו, באילו תנאים הוא היה מוכן לאפשר להם ללכת לשלוש שנים למדינה אחרת.

ישעיהו יחיאלי: לכן נדרש כאן מיון מאוד קפדני, כדי להבטיח שמי שמתקבל לתוכנית ומתחיל אותה גם יסיים אותה, ולא לפתוח כאן תחנת רכבת של הרבה מאוד ילדים שבאים, מתאכזבים או אינם מסתגלים וחוזרים; מפני שילד שחוזר עשרה שליחים לא יכולים נגדו, מפני שהוא זה שמספר את הצד השלילי של החוויה האישית שהוא עבר.

ישעיהו יחיאלי: לכן נדרש מיון קפדני.

ישעיהו יחיאלי: מצד שני נדרשת מאיתנו בארץ היכולת המרבית להבטיח שמי שהגיע יטופל בצורה הטובה ביותר.

ישעיהו יחיאלי: כמו חמישה אחוזים.

ישעיהו יחיאלי: זה נתון חזק מאוד שמעיד על חוזקה של התוכנית.

ישעיהו יחיאלי: אין בעיה לקבל יותר ילדים, להעלות את אחוז הנשירה, ואז בסופו של דבר ייצא שכרנו בהפסדנו.

ישעיהו יחיאלי: לגבי ההנחה שמי שלא מתקבל פורש ממעגל הפעילות, אני חושב שצריך לבדוק אותה, אני לא בטוח שזה נכון.

ישעיהו יחיאלי: אני יודע לפחות לגבי אלה שנשרו מנעל"ה שרובם ככולם חוזרים לארץ בגיל מבוגר יותר כעולים.

ישעיהו יחיאלי: ילד שחוזר במהלך התוכנית נתפס בעיני עצמו ובעיני משפחתו ככישלון.

שאול יהלום: שנשר.

שאול יהלום: זה תסכול שיכול להיות לכל החיים.

ישעיהו יחיאלי: נפלאה, שהיא חלופה לילדים האלה.

זבולון אורלב: ניסוי עם קבוצה אחרת לגבי מיון פחות קפדני במושגים שלך, ולראות באמת אם אחוז הנשירה עולה?

ישעיהו יחיאלי: שנעל"ה התחילה בהן.

ישעיהו יחיאלי: גם היום מתקבלים ילדים שהם "מב"ר" (מסלול בגרות), אבל יש דבר שעליו אי אפשר לוותר והוא מבחן האישיות.

ישעיהו יחיאלי: "מסלול מב"ר" הוא מסלול שמאפשר בגרות בתנאים יותר מקילים ועושים מאמצים לימודיים רבים כדי להביא את מי שסיכוייו לבגרות נמוכים, להביא אותו בכל זאת לזכאות לתעודה.

ישעיהו יחיאלי: יש היום בנעל"ה גם ילדים כאלה.

ישעיהו יחיאלי: אבל צריך לדעת שתנאי הכרחי לכניסה לנעל"ה הוא מבחן האישיות, ואם אנחנו מסכנים משהו באישיותו של הילד כתוצאה מההפרדה בינו לבין הוריו, אזי עם כל רצוננו לקבל יותר, העיקרון המנחה הוא עיקרון טובת הילד ולא עיקרון טובת מדינת ישראל.

שאול יהלום: שבה הרף היה הרבה יותר נמוך, הוקמה ועדה והגיעה למסקנה שצריכים לחזור למיון הקפדני.

ישעיהו יחיאלי: עדיין בדעה שיש עוד הרבה מה לעשות שם בהעמקת הגיוס לתוכנית הזאת, עם כל זה שיש כאלה שאינם מתקבלים, ואני רוצה לומר פה במיוחד לבתי הספר שהוזכרו כאן, שלגבי חלק מהמנהלים תוכנית נעל"ה נתפסת כניגוד אינטרסים.

ישעיהו יחיאלי: אני מדבר על המנהלים המקומיים.

ישעיהו יחיאלי: יש כאן בהחלט מלאכה שמשרד החינוך, כמוביל את שתי התוכניות האלה, היה צריך להכניס כאן מדיניות אחידה שאומרת שההליכה לנעל"ה היא חלק של העבודה החינוכית מלכתחילה, ויש פה מה לעשות בעניין.

זבולון אורלב: האישיות מתקבלים, או יש כאלה שנדחים

ישעיהו יחיאלי: תוכנית נעל"ה איננה ממצה את מלוא התקציב שלה בארץ.

ישעיהו יחיאלי: על פי תקציב המדינה מותר לנו לקבל שלושת אלפים ושישה עשר תלמידים.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו עם אלפיים וחמש מאות תלמידים, והאוצר אישר את הרחבת נעל"ה מערבה, על הרווח של המקומות הבלתי מנוצלים.

ישעיהו יחיאלי: אנחנו מקווים להגיע ליום, וזאת הנחיית שר החינוך מר יוסי שריד, לחזור למתכונת המקורית של אלף וחמש מאות ילדים בשנתון, סך הכל ארבעת אלפים וחמש מאות ילדים בתוכנית, ואני מקווה שנגיע בקרוב ליום שמשרד החינוך יצטרך להיאבק על התקציב מעל שלושת האלפים וששה עשר התלמידים.

ישעיהו יחיאלי: כרגע אין בעיה כזאת.

גנדי ריגר: יהודית אינם יודעים מדוע הם כאן, מה הם קשורים לזהות יהודית.

גנדי ריגר: אני חשבתי שאולי צריך פלוס להיסטוריה ולכל המקצועות שעכשיו יש בבית הספר, להוסיף איזה שהוא קורס אזרחות ישראלית, שהוא סקירת המצב; מה שקורה במדינה עכשיו, מהי מדינת ישראל היום.

גנדי ריגר: אני חושב שזאת שאלה חשובה, היות שבאו אנשים שאינם מבינים לאיזו מדינה הם באו.

עמוס חרמון: מיליון דולר לשני מיליוני דולרים כדי לשנות את אופיים של האולפנים המסורתיים ולחזק את הזהות היהודית.

עמוס חרמון: יש פרק נכבד בנושא של אזרחות במדינת ישראל, דמוקרטיה ישראלית ואקטואליה של ישראל בתוך מערך האולפנים, כי אלה חבר'ה שעומדים להגיע כל אחד לפי קצב העלייה שלו, אבל תוך מספר חודשים, לישראל.

שאול יהלום: שמלמדים עברית על מה שנעשה בארצות הברית.

שאול יהלום: לומדים עברית, וזאת מטרת התוכנית שלנו - בראשות דוקטור אילנה זיילר, זה לעשות את העברית עד כמה מעשית ואקטואלית לתלמיד.

שאול יהלום: ממילא הטקסטים בעברית הם טקסטים שמלמדים דברים כמו גיאוגרפיה, על ערים חשובות במדינת ישראל, הועלו דברים שכאן נאמר מה זה כנסת, מה זה דמוקרטיה, מה זה אזרחות.

שאול יהלום: צריך לקחת בחשבון שכשאנחנו אומרים עברית, אזי זאת המטרה העיקרית.

שאול יהלום: אבל בעברית שהיא המקצוע העיקרי יש מטרות לוואי שהן מקרבות את החיים בישראל לתלמיד.

זבולון אורלב: בינתיים יש כבר עולים שהם יכולים גם אולי לתרום בתוכניות הלימודים, להבין את הצרכים וכדומה.

יוחנן בן יעקב: ההיסטוריה והמסורת היהודית הוא בעצמו עולה ממוסקבה שעלה בשנת 1990 או בשנת 1991.

יוחנן בן יעקב: המפקחת הראשית על הוראת העברית היא אישה שעלתה בגל העלייה הנוכחי.

יוחנן בן יעקב: יש סדרה שלמה של פרקים שעוסקים במדינת ישראל.

יוחנן בן יעקב: הנחת היסוד היא שצריך לגייס לצורך העניין הזה דוברי רוסית.

ישעיהו יחיאלי: הקיץ.

איתן פלג: קבלת החלטות.

איתן פלג: היחידה לאקטואליה והפעלות במט"ח – המרכז הטכנולוגי החינוכי.

איתן פלג: במסגרת הזאת אנחנו מוציאים כבר הרבה שנים ערכי הפעלה למחנכים שנקראים "נכון לעכשיו".

איתן פלג: מערכת ההערכה של משרד החינוך מצאה שהערכים האלה הם הפרסום המוביל שמחנכים עושים בו שימוש בדיוני דילמה ערכיים סביב סוגיות אקטואליות במדינת ישראל.

איתן פלג: מצאנו שבמערכי "נכון לעכשיו" האלה, בעיקרון שבהם, יכולה להיות תשובה רלוונטית גם כאן.

איתן פלג: אנחנו מניחים שדיון דילמה בשאלה ערכית מוסרית זה דבר שכל קבוצת אנשים אינטליגנטית בעולם מתעניינת בו, מאותגרת על ידיו, משום שדילמה יוצרת מצב של חוסר איזון, ומן הטבע האנושי הוא לחתור לאיזון.

איתן פלג: הדילמה המעסיקה מתחילה להפעיל את גלגלי המוח, והקבוצה מתעניינת.

איתן פלג: הערך המוסף של אותה דילמה שיונקת מתוך אירועי האקטואליה הישראלית, למרות שהרבה דילמות כאלה ניתן בוודאי לשאוב גם מאירועי אקטואליה של מדינות אחרות בעולם; הערך המוסף הוא כמובן שהדילמה קשורה לאירוע אקטואלי במדינת ישראל אותה שעה.

איתן פלג: אנחנו באים כאן להציע, ובכך אנחנו מתחברים לבקשה שהושמעה כאן, שנוכל להעמיד את הכלי הזה לטובת כל העוסקים במלאכה במדינות חבר העמים, במערכת החינוכית הענפה שפרושה שם.

איתן פלג: אנחנו רואים בזה גם בבחינת הקדם קליטה לעלייה, ואני מדבר על קליטה מנטלית בעיקר.

איתן פלג: אחד הקשיים הגדולים שאנחנו מכירים בכלל בקורות ההגירה העולמית, ואנחנו מכירים את זה כאן גם בישראל, יש די קשיים לעולים חדשים שמגיעים לארץ, ואני חושב שהעובדה שהם יתוודעו לבעיות שאיתם מתמודדת החברה הישראלית עוד לפני שהם עולים, לקראת העלייה שלהם, יכולה להקל עליהם להבין את המערכת שלתוכה הם נכנסים ובאים להשתלב בה, ולהבין גם במה החברה הישראלית מוטרדת ומועסקת.

עמוס להט: חושב שבברית המועצות, שלושת הארגונים שעובדים - גם ג'ויינט, גם לשכת הקשר, וממשלת ישראל והסוכנות היהודית, אנחנו נוגעים בקצה של כלל הקהילה היהודית וכמה שיותר ארגונים לכולנו אין די משאבים לעשות את זה, וכל מי שרוצה יכול להיכנס ולעשות את הפעילות המאוד חשובה שם.

עמוס להט: של משרד החינוך, היא בעד.

יוחנן בן יעקב: משמעית, לשלב את השליחים שעוסקים בפעילות חינוך בלתי פורמלי בבתי הספר.

יוחנן בן יעקב: יש הסכמה מוחלטת של משרד החינוך בעניין הזה עם הסוכנות.

יוחנן בן יעקב: אין הסכמה לצערי הרב נכון לרגע זה ברמה של לשכת הקשר, להגיע לשילוב הזה.

יוחנן בן יעקב: אני חושב שהוא נכון.

יוחנן בן יעקב: הוא צודק.

יוחנן בן יעקב: הוא מלכתחילה היה צריך להיות.

זבולון אורלב: הבעיות של התיאום בחבר העמים, תמיד המעצור הוא בלשכת הקשר?

זבולון אורלב: בה.

זבולון אורלב: יש שמונים מורים של משרד החינוך.

זבולון אורלב: יש איקס שליחים של הסוכנות.

זבולון אורלב: רוצים שהשליחים של הסוכנות יעזרו למשרד החינוך בחינוך הפורמלי, והמורים של החינוך הפורמלי יעזרו לסוכנות בחינוך הבלתי פורמלי.

יוחנן בן יעקב: שלנו באחת הערים ועשתה את זה והורו לה אל

זבולון אורלב: דוגמה מצויינת.

זבולון אורלב: למה צריכים לחפש דוגמאות?

זבולון אורלב: יש דוגמה חיה כרגע.

צבי קן תור: ולהתנצח, הרי זה מה שקובעים פה.

זבולון אורלב: להתנצח.

זבולון אורלב: אני רק שואל שאלה.

צבי קן תור: מהקרחון.

זבולון אורלב: הערות.

זבולון אורלב: דבר ראשון, אני חושב שוועדת החינוך והתרבות שמה לפניה את התוכניות הרבות שהוצגו בפניה, הן על ידי משרד החינוך, הן על ידי הסוכנות היהודית והן על ידי לשכת הקשר - לצערי הג'ויינט לא היו כאן - ובאמת מעריכה ומוקירה את כל התוכניות ואת כל אלה שפועלים במסירות.

זבולון אורלב: הדבר השלישי הוא שאני חושב שהדברים שנאמרו על ידי מר אליעזר שפר, הוא העיר גם כן את תשומת הלב בהחלטות הוועדה, מבחינה זאת שהוועדה רואה בחשיבות רבה את פיתוח התוכניות לזהות יהודית ומברכת עליהן וגם קוראת כאן למשרד החינוך וללשכת הקשר ולג'ויינט לשתף פעולה כדי להגביר את זה.

זבולון אורלב: יחד עם כל זה שאנחנו משבחים, צריך להבין שאנחנו באמת עוסקים בטיפה בים.

זבולון אורלב: כלומר אם עוסקים במיליון זכאים, והסוכנות מגיעה באולפנים לחמישים אלף, ומשרד החינוך מגיע לעשרים אלף, זה עדיין טיפה בים, והוועדה מבקשת גם מהסוכנות וגם ממשרדי הממשלה לבדוק את הדרך לנסות להרחיב את הפעולה ככל האפשר ולהעמיק אותה, כדי להגביר את החינוך היהודי שהוא יסוד בסיסי לעלייה לארץ ישראל.