ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 72, 2000-02-09 09:00

זבולון אורלב: רבותי, בוקר טוב.

זבולון אורלב: שלום לכל האורחים ולכל המוזמנים.

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות בנושא תלמידים ערבים לקויי למידה.

זבולון אורלב: הישיבה מתקיימת בהתאם לתיקון בתקנון הכנסת לפיו נשיאות הכנסת רשאית להכיר בהצעה דחופה לסדר-היום בוועדה, והוועדה מקבלת על עצמה לדון בנושא בזמן קצר, אומנם כתוב שבוע, אבל אנחנו בטווח של 12 יום, בהסכמת המציע.

זבולון אורלב: כשחבר הכנסת עזמי בשארה שאל את השאילתה לפני שלושה חודשים, הוא לא ידע שתקנון הכנסת ישתנה והוא יוכל להביא את כולם לפה תוך עשרה ימים.

זבולון אורלב: אני מציע שמציע ההצעה, חבר הכנסת עזמי בשארה, יפתח.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, שכחת לציין שהתחלנו לדון בנושא הזה, והפסקת, בלי לפגוע בזכותו של חבר הכנסת עזמי בשארה.

עזמי בשארה: אני מוותר על הזכות.

זבולון אורלב: חבר הכנסת מוחמד כנעאן צודק.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות קבעה לעצמה סדר דיונים.

זבולון אורלב: במסגרת סדר הדיונים הזה התחלנו לדון בלקויי למידה בכלל, ובמגזר הערבי בפרט, וקבענו בין כה וכה שיתקיים דיון בנושא הזה.

זבולון אורלב: טכנית, זה מתקיים היום בגלל השינוי בתקנון.

עזמי בשארה: זה לגיטימי להשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים, כולל שאילתה, כולל הצעה דחופה או הצעה רגילה לסדר-היום.

עזמי בשארה: הכלים הפרלמנטריים קיימים כדי להשתמש בהם.

עזמי בשארה: זו הדרך הקצרה ביותר להגיע לוועדה, אם הייתי מציע הצעה רגילה, זה ממילא היה מגיע לוועדה.

עזמי בשארה: הלקות של תלמידים במגזר הערבי – ההנחה היא של-10% מאוכלוסיית התלמידים יש סוג מסוים של לקות למידה.

עזמי בשארה: יש כאן דוח שהכינה הדס וסרמן.

עזמי בשארה: על כל פנים, יש ניסיון לפתח קריטריונים לאבחון לקות למידה בתחום הקוגנטיבי, ההכרתי, או בתחום הקריאה, מה שנקרא "דיסלקציה".

עזמי בשארה: יש כמה קריטריונים שנקבעו כאן.

עזמי בשארה: אני רואה כאן לפחות 15 קריטריונים אשר קובעים לקות למידה.

עזמי בשארה: אין לנו סיבה להניח שבמגזר הערבי אחוז התלמידים שיש להם לקות למידה הוא נמוך מאשר במגזר היהודי.

עזמי בשארה: הבעיה היא, שאין מודעות לנושא של לקות למידה, לא במשרד החינוך במגזר הערבי, לא אצל התלמידים, לא אצל המורים, לא אצל המנהלים ולא אצל ההורים.

עזמי בשארה: במגזר הערבי כמעט ואין מאבחנים של לקות למידה, אפשר ממש לספור אותם על אצבעות כף היד, יש שלושה-ארבעה שמאבחנים לקות למידה.

אחסאן בשארה: יש יותר.

עזמי בשארה: יש גם פסיכולוגים, אבל ממילא אחוז הפסיכולוגים במגזר הערבי קטן יותר מאשר במגזר היהודי.

עזמי בשארה: אם נוסיף לעומס שעל הפסיכולוגים את הנושא של אבחון לקות למידה, תהיה בעיה רצינית.

עזמי בשארה: לכן, חשבנו להעלות את הנושא הזה כאן.

עזמי בשארה: במגזר הערבי אפשר לחשוב שתלמיד שיש לו לקות למידה הוא תלמיד שלוקה בשכלו, חס וחלילה, ולחשוב שהוא צריך חינוך מסוג אחר, או לא לפתח את השיטות הטובות לטיפול בו.

עזמי בשארה: הוא יכול להיות, למשל, סתם איטי בתפיסה, וכל מה שהוא צריך זה יותר זמן בבחינה.

עזמי בשארה: אם לא נותנים לו את הזמן הדרוש, יותר מאשר שאר התלמידים, הוא יכול להיכשל.

עזמי בשארה: לכן, האבחון הוא חשוב מאוד.

עזמי בשארה: אדוני יושב-ראש הוועדה, הוזמנו לכאן כמה מומחים, ואני מציע שהם יפתחו.

זבולון אורלב: תודה רבה לחבר הכנסת בשארה.

זבולון אורלב: אני מציע שמשרד החינוך יפתח.

זבולון אורלב: עלי אסדי, בבקשה.

עלי אסדי: תודה רבה.

עלי אסדי: בוקר טוב לכולם.

עלי אסדי: אני מודה לוועדה על העלאת הנושא ואני מודה גם לנוכחים.

עלי אסדי: עניין לקות הלמידה היא בעיה אקוטית במגזר הערבי, וצריך למסד את הטיפול בבעיה.

עלי אסדי: אני עד לפעולות נקודתיות הנעשות על-ידי האגף לחינוך מיוחד וגם על-ידי המפקחים.

עלי אסדי: לאחרונה גם נוסדו מרכזים כמו "אל-רזי", בראשותו של דוקטור חאתם כנעני.

עלי אסדי: אנחנו מעודדים כל פעולה כזאת.

עלי אסדי: בתוכנית החומש לשנה הזאת הוצאנו 10 מיליון שקל, על-פי חוות דעתה של מנהלת האגף לחינוך המיוחד.

עלי אסדי: הוקצו לפתיחה 45 כיתות לחינוך מיוחד.

עלי אסדי: בעניין לקות למידה, נעשות עבודות פה ושם.

עלי אסדי: אבל אתמול הכרזנו בהודעה לעיתונות - היום היא תתפרסם בעיתונות, והודענו גם לכל מנהלי בתי-הספר – על פתיחת מגמות ללימודי מאסטר בייעוץ חינוכי ופסיכולוגי.

זבולון אורלב: כמה מלגות?

עלי אסדי: לכל אוניברסיטה 20 מלגות.

עלי אסדי: נוסף לזה, על מנת להקל על הסקטור ולמצוא מועמדים, נכללים לימודי תעודה במכללה שאושרה על-ידי המל"ג, כמו בית-ברל, ויזכו גם למלגה מלאה לדמי מחייה.

עלי אסדי: זה לשנה זו.

ראובן ריבלין: כמה חונכים יש בחינוך המיוחד?

אחסאן בשארה: אתה מתכוון למאבחנים.

ראובן ריבלין: מאבחנים וחונכים.

זבולון אורלב: כוונתו למאבחנים מכל הסוגים.

עלי אסדי: יש בודדים, לא הרבה.

אחסאן בשארה: יש כ-20 מאבחנים במגזר הערבי.

זבולון אורלב: יש הרגשה, גם מהדיונים הקודמים, שאחד המעצורים לטיפול בלקויי למידה בכלל, ובמגזר הערבי בפרט, זו הבעיה של צוואר הבקבוק של המאבחנים, של היועצים.

זבולון אורלב: האם אתה יכול לומר איך מתגברים עליו?

זבולון אורלב: מה היקף הבעיה?

זבולון אורלב: כמה מאבחנים?

עלי אסדי: בעניין המאבחנים אני אשאיר לאנשי המקצוע שידברו על זה.

עלי אסדי: במשרד החינוך בגדול, גם בתוכנית החומש, אנחנו ניגשים בצורה אינטנסיבית לטיפול בלקויי למידה, שהיא בעיית המערכת, למרות שדוקטור בשארה אמר שיש 10%.

עלי אסדי: אני פונה לכל הנוכחים כאן להפיץ ברבים, שיירשמו ללימודי תואר שני לפסיכולוגיה וייעוץ וגם ללימודי תעודה, על מנת להתמודד עם הבעיה.

עלי אסדי: שוב, אדוני היושב-ראש, אני משבח את העבודה הנקודתית הנעשית, למרות המחסור.

עלי אסדי: אבל חייבים לגשת לעניין בצורה ממוסדת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: דליה פז, ממונה על השילוב ומפקחת בחינוך המיוחד.

דליה פז: השנה פתחנו כ-50 כיתות חדשות לתלמידים לקויי למידה במגזר הערבי, כיתות מקדמות בבתי-ספר רגילים, כך שלא היה תלמיד שאובחן ולא נמצאה לו מסגרת של כיתה לחינוך מיוחד בבית-ספר רגיל.

דליה פז: חלק מהכיתות האלה חדשות.

זבולון אורלב: כשאת אומרת "50 כיתות", איזה אחוז זה?

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו לא יודעים כמה כיתות היו לפני הכיתות החדשות - - -

זבולון אורלב: אז לא יודעים אם 50 זה הרבה או מעט.

זבולון אורלב: כשאת אומרת "50 כיתות מקדמות", הכוונה ללקויי למידה או לאלה שעברו אבחנה לחינוך מיוחד?

דליה פז: מאחר ואלה כיתות שנפתחו לא בבתי-ספר לחינוך מיוחד, אלא בבתי-ספר רגילים, אלה לקויות קלות.

דליה פז: נכון שבאוכלוסייה הערבית אין הבחנה מבדלת טובה בין לקוי למידה שהוא לקוי למידה לבין ילד שיכול להיות גבולי או עם בעיות אחרות.

דליה פז: 50 הכיתות האלה זה 50% מסך כול הכיתות החדשות שניתנו בכלל השנה.

דליה פז: זאת אומרת, גם במגזר היהודי כולו קיבלו תוספת לגידול טבעי של 50 כיתות, כשהתלמידים במגזר הערבי מהווים 18% מהאוכלוסייה של התלמידים במערכת החינוך.

דליה פז: ללא כל ספק זו אפליה מתקנת, משום שהיה, לאורך שנים, מחסור בפתיחת כיתות.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לדעת כמה יש בסך הכול, אחרי שנתתם את ה-50 כיתות?

דליה פז: רובי ריבלין, אני אשלח לך את המידע באופן אישי.

דליה פז: אין לי את המידע המדויק, ואני לא רוצה לשלוף מהמותן.

דליה פז: דיבר עלי אסדי על פסיכולוגים ויועצים.

דליה פז: השנה מיצינו את כוח האדם המקצועי במגזר היהודי, לא רק בפסיכולוגים מאבחנים.

דליה פז: רבותי, אין לנו מורים לחינוך מיוחד.

זבולון אורלב: את אומרת שגם אם יאבחנו עוד, ויצטרכו לפתוח כיתות, אין מורים.

דליה פז: נכון.

דליה פז: המגזר הערבי, נוסף לכיתות, קיבל השנה תוספת לשילוב של כ-2,000 שעות.

דליה פז: כדי לגייס מורים מקצועיים, כדי שהעבודה לא תהיה שרלטנית, כבר לקחנו תלמידי שנה ג' במסלולים להכשרת מורים ערביים, גם ב"קיי" וגם ב"דוד-ילין".

דליה פז: זאת אומרת, שהאוכלוסייה הזאת כבר מוצתה.

דליה פז: אנחנו הפעלנו סטודנטים השנה, אלה אנשים שעדיין אין להם תעודת הוראה, אבל כדי לא לאבד את השעות האלה, וכן לתת איזה מענה, הפעלנו סטודנטים.

דליה פז: זאת אומרת, שאם בשנה הבאה נציף את המערכת בעוד שעות, אני לא יודעת מה יהיה כוח האדם המקצועי שיעבוד עם התלמידים האלה, ואנחנו רוצים עבודה מקצועית.

מוחמד כנעאן: אני נאלץ להגיד לך, שזה לא מדויק.

מוחמד כנעאן: עובדתית את אומרת דברים לא מדויקים.

דליה פז: מוחמד אל-קרנאווי, במגזר הבדואי בדרום, קיבל ממני באופן אישי תוספת של 400 שעות, כדי לגייס מורים ל-400 שעות.

דליה פז: הוא פנה למכללת קיי, לסטודנטים של שנה ג', כי לא היו לו מורים.

זבולון אורלב: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

זבולון אורלב: שאלה.

חוסניה ג'בארה: את מספרת שהוספתם עוד 50 כיתות למגזר הערבי.

חוסניה ג'בארה: אני מבינה מדברייך שיש במגזר הערבי ילדים לקויי למידה, ואני "מתפלאת" לשמוע.

חוסניה ג'בארה: הוגשו 183,000 בקשות לתלמידים לקויי למידה מהמגזר היהודי לבחינות הבגרות, במגזר הערבי הוגשו אפס בקשות.

חוסניה ג'בארה: האם את חושבת שבמגזר הערבי לא קיימים תלמידים עם לקויות למידה?

חוסניה ג'בארה: לא ראיתי שום נתון שיש תוספת בנושא הזה.

חוסניה ג'בארה: יש תוספת לחינוך המיוחד, אבל אין תוספת לתלמידים לקויי למידה.

חוסניה ג'בארה: שאלה שנייה - האם יש כלים לאבחון לקויות למידה במגזר הערבי, בשפה הערבית?

חוסניה ג'בארה: לפי הבדיקה שלי מצאתי שאין כלים לאבחון במגזר הערבי, ובמיוחד בשפה הערבית.

זבולון אורלב: תודה רבה, חוסניה ג'בארה.

זבולון אורלב: גברת פז.

דליה פז: דבר ראשון - האגף לחינוך מיוחד אינו עוסק בחינוך העל-יסודי הרגיל, עוסקים בזה רק שפ"י או החינוך העל-יסודי.

דליה פז: האגף לחינוך מיוחד אינו מאשר לבגרויות.

דליה פז: חבר'ה, אם היינו מאשרים לבגרויות לא צריך אגף לחינוך מיוחד, גם לגבי יהודים אנחנו לא מאשרים.

דליה פז: לעצם הבעיה – צדקת, אין כלי אבחון מותאמים לשפה הערבית, לא קיימים.

דליה פז: יתרה מזאת, גם הוראה מתקנת וכלים מתורגמים מעברית, זה שגוי, כי לשפה הערבית יש בסיסים אחרים, אי-אפשר לקחת כלי בשפה העברית.

זבולון אורלב: מה עושים כדי שיהיו כלי אבחון?

חוסניה ג'בארה: גברתי, את יודעת מה זה שפה מתורגמת?

דליה פז: דיברתי על זה.

חוסניה ג'בארה: שפה מתורגמת זה גרוע ביותר.

זבולון אורלב: שאלה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: לפי מה שמתברר כאן, הרושם הוא שהבעיה היא בעיית החינוך המיוחד, ואנחנו מדברים כאן על לקויי למידה.

מוחמד כנעאן: צריך לעשות הבחנה בין שני הדברים.

מוחמד כנעאן: אנחנו מדברים על תלמידים שמגיעים לכיתה י"ב, הם צריכים להיבחן בבחינות הבגרות כשיש להם לקויי למידה מכיתת גן.

מוחמד כנעאן: לתלמידים האלה אין שום אבחון, אין שום טיפול.

מוחמד כנעאן: כתוצאה מזה, לפי בדיקת 1999 - 187 תלמידים בחינוך היהודי קיבלו הקלות בבחינות הבגרות בגלל לקויי למידה לעומת אפס תלמידים במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: על זה אני רוצה לשמוע.

מוחמד כנעאן: מה שסיפרת לנו על 50 כיתות, שמענו על זה בתוכניות החומש.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אתה היית בישיבה, ניהלת אותה, כשהשר שריד ואנשי המשרד דיברו עליהן.

מוחמד כנעאן: 50 כיתות כבר בשנת הלימודים הקודמת, כשהתחיל השר שריד.

מוחמד כנעאן: לבוא שוב בחודש פברואר ולספר לנו על 50 כיתות, איזה 50 כיתות?

מוחמד כנעאן: ואני לא מדבר על החינוך המיוחד.

מוחמד כנעאן: מה שאת אומרת גם לא נכון עובדתית.

מוחמד כנעאן: אין היום מחסור במורים לחינוך מיוחד במגזר הערבי, בכל אופן במשולש ובצפון.

מוחמד כנעאן: על הנגב אין לי אינפורמציה, אבל, לפי מיטב ידיעתי, אין מחסור.

מוחמד כנעאן: אמרת, שקיבלתם תלמידות או מורים משנה ג' מאותן מכללות, ועובדתית זה לא נכון.

מוחמד כנעאן: אנחנו, חברי הכנסת, פנינו, ובוגרי סמינר עם תעודת הוראה עדיין לא מועסקים.

מוחמד כנעאן: על מה את מדברת?

חוסניה ג'בארה: אני מצטרפת לדבריו של חבר הכנסת כנעאן, וצריך להפריד בין החינוך המיוחד ללקויי למידה.

חוסניה ג'בארה: אנחנו בוועדה דנו בכמה ישיבות בחינוך המיוחד.

חוסניה ג'בארה: נתקלתי בבעיה מאוד עצובה – פנתה אלי סטודנטית מאוניברסיטת חיפה, שסובלת מלקות למידה, היא בשנה השלישית שלה, והיא נכשלה בבחינה.

חוסניה ג'בארה: אנחנו רוצים לדבר על זה ועל הבגרויות.

חוסניה ג'בארה: אני מבינה שכבוד היושב-ראש זימן את הישיבה הזאת למען הנושא הזה.

זבולון אורלב: מיד נשמע.

דליה פז: בנושא הפסיכולוגים והאבחונים יש לפנות לאגף שפ"י, ואשר לנושא של הקלות לסטודנטים, בזה בוודאי לא מטפל האגף לחינוך מיוחד.

זבולון אורלב: תודה רבה לגברת פז.

זבולון אורלב: מלי דנינו, מנהלת היחידה ללקויי למידה בשפ"י.

אחסאן בשארה: לפני שהיא מדברת רציתי להבהיר את התמונה של לקויי למידה.

זבולון אורלב: גברת דנינו, סליחה, אני אתן קודם לאחסאן בשארה את רשות הדיבור.

אחסאן בשארה: אני רוצה להצטרף לדברי התודה לכל מי שיזם את המפגש הזה.

אחסאן בשארה: אני מקווה, בסופו של דבר, שנצא עם תוצאות מניבות פרי, ולא רק נדבר.

אחסאן בשארה: אני גם רוצה לבקש מכולנו, שנעלה בקשות קונסטרוקטיביות למען העניין ונצא עם תוכנית מגובשת.

אחסאן בשארה: אנחנו חושבים שבתלמידים לקויי למידה מטפל רק האגף לחינוך מיוחד.

אחסאן בשארה: לא, בראש ובראשונה שפ"י מטפלים.

אחסאן בשארה: יש חוזר מנכ"ל, וזה כתוב, צריכים לאבחן את התלמיד מבחינה פסיכולוגית.

אחסאן בשארה: אנחנו, הארגון הדידקטי, משלימים את זה.

אחסאן בשארה: הבעיה שלנו עם שפ"י, שעדיין אין לנו במגזר הערבי, אצל השירותים הפסיכולוגיים, כלי אבחון מהימנים שיאבחנו את התלמידים הסובלים מליקויי למידה.

זבולון אורלב: מתי יהיה?

אחסאן בשארה: אני מציע שהמשרד יקצה כסף לשירות הפסיכולוגי, ויבנו כלי אבחון מהימנים שמתאימים למגזר הערבי, וזה יעזור לטפל במגזר הערבי.

ראובן ריבלין: כמה מועמדים ערבים למדו השנה באוניברסיטאות אבחון?

ראובן ריבלין: צוואר הבקבוק הוא אבחון.

ראובן ריבלין: בלי אבחון אי-אפשר לדעת מה הפגם של התלמיד או התלמידה.

ראובן ריבלין: זה הדבר הראשון.

ראובן ריבלין: אם אין אבחון לכל האורך זה לא יעזור.

זבולון אורלב: אם יש אבחון ואין מורים - גם לא יעזור, אם יהיה אבחון ויהיו מורים, אם אין שעות – גם אז לא יעזור שום דבר.

זבולון אורלב: אלה שלושת צווארי הבקבוק.

ראובן ריבלין: ברור שצריך את כל הדברים האלה, אבל במגזר הערבי, לצערי הרב, יש בעיה בכל הנושאים של לקויי הלמידה.

אחסאן בשארה: אני רוצה שנתמקד בנושאים נקודתיים, ושנחדד את הנושא.

אחסאן בשארה: הבעיה הראשונה של לקויי למידה זה השירות הפסיכולוגי, שפ"י.

אחסאן בשארה: אנחנו, אנשי החינוך משלימים את הצד הדידקטי.

אחסאן בשארה: הבעיה של לקויי למידה היא בעיה ארצית, במגזר הערבי היא בעיה קשה מאוד.

אחסאן בשארה: אבל לא נוכל להגיד שלא נעשה שום דבר.

אחסאן בשארה: למרות כל הקשיים שלנו יש אגודת ניצ"ן, וכל הכבוד להם, היא הכשירה 20 מאבחנים דידקטיים במגזר הערבי.

אחסאן בשארה: היום המאבחנים הדידקטיים עובדים.

אחסאן בשארה: הם בנו כלי אבחון מתאימים, הם בנו משהו.

אחסאן בשארה: עשינו משהו במקומות מסוימים, אבל לא בכל הארץ.

אחסאן בשארה: אנחנו תוקפים את הנושא, אבל זה לא כל הבעיה.

אחסאן בשארה: אנחנו עושים השתלמויות, אנחנו מכשירים מורים.

אחסאן בשארה: זאת אומרת, יש טיפול חלקי בסוגייה של לקויי למידה.

אחסאן בשארה: ישבנו עם מנהלת האגף לחינוך המיוחד ובנינו תוכנית הבראה לטיפול בילדים לקויי למידה, שמורכבת מארבעה סעיפים: הסעיף הראשון – הרחבת ההכשרה במכללות.

אחסאן בשארה: במכללות להכשרת מורים לחינוך מיוחד, כאשר הדגש הוא על תוכניות לילדים עם לקויי למידה; הסעיף השני – הגברת מספר המאבחנים הדידקטיים.

אחסאן בשארה: אנחנו פונים לניצ"ן, ומנהלת ניצ"ן נמצאת, להגברת המאבחנים הדידקטיים שיקבלו בניצ"ן; הסעיף השלישי – הגברת מערך ההשתלמויות למורים שעובדים עם ילדים עם לקויי למידה; הסעיף הרביעי – הידוק הקשר בין אגף החינוך המיוחד לבין שפ"י בעניין של הטיפול הכוללני בילדים עם ליקויי למידה.

אחסאן בשארה: חברי וידידי מוחמד כנעאן, יצא חוזר המנהל הכללי בעניין לקויי למידה.

אחסאן בשארה: כל ילד שיש לו ליקויי למידה, מי שמחליט זה המועצה הפדגוגית בבית-הספר, יושבים עם המועצה הפדגוגית ומעבירים למשרד החינוך.

אחסאן בשארה: יש הנחיות ברורות.

זבולון אורלב: מלי דנינו.

מלי דנינו: אני רוצה, קודם כול, לתקן את ידידי על מה שנאמר לו.

מלי דנינו: החל מה-2 בספטמבר, חוזר המנכ"ל שאתה מחזיק ביד, בטל ומבוטל בעקבות פסק-דין של הבג"ץ.

מלי דנינו: הוא מבוטל מהטעם של חופש העיסוק.

מלי דנינו: פסק הדין ביטל את המונופול של האבחון הפסיכולוגי כתנאי בלעדי למי זכאי להגדיר מיהו תלמיד לקוי למידה.

מלי דנינו: קבע בג"ץ שכל הגורמים שפועלים בשטח כרגע, קרי, מאבחנים דידקטיים, פסיכולוגיים חינוכיים, שיקומיים, נוירו-פסיכולוגים – כולם, כל עוד לא הגדירו אחרת, וכל עוד לא התקינו הוראות מעבר, כולם מאבחנים לצורך הגדרת מיהו תלמיד לקוי למידה.

זבולון אורלב: מי מטפל עכשיו בהגדרה?

עזמי בשארה: הבג"ץ השאיר את השטח הזה פרוץ לגמרי?

זבולון אורלב: היא אמרה שהוא אמר: פסיכולוגים חינוכיים, נוירו-פסיכולוגים מוסמכים, מאבחנים דידקטיים ומי שהתמחה באבחון.

מלי דנינו: כיום יש לנו ועדה במשרד החינוך, שאני מרכזת אותה, בין שאר הוועדות המקצועיות הנוספות, שחברים בה פסיכולוגים חינוכיים, חברים בה נציגי ניצ"ן, נציגי הורים – נציגים שונים הפועלים בנושא בארץ.

מלי דנינו: והם גם עוסקים בחיבור חוזר המנכ"ל הקבוע הבא.

ראובן ריבלין: שהוא יותאם לבג"ץ?

מלי דנינו: שפ"י, באמצעות המינהל הפדגוגי, הוציא טיוטת חוזר מנכ"ל, שיצאה בדצמבר לכל בתי-הספר.

ראובן ריבלין: מאבחנים יצטרכו רישוי?

מלי דנינו: לא.

מלי דנינו: תמונת המצב היום היא כזאת, שאין מיסוד פרופסיונלי בנושא הזה.

מלי דנינו: יצאה טיוטת חוזר מנכ"ל, שמביאה מדיניות חדשה שאומרת, שהאוטונומיה ניתנה למועצה הפדגוגית לקבוע מיהי קבוצת התלמידים המוגדרת כתלמידים עם ליקויי למידה, בהסתמך על אבחונים.

מלי דנינו: אנחנו מנחים את בתי-הספר היכן נחוץ אבחון דידקטי והיכן נחוץ אבחון רב-תחומי, שזה אומר אבחון דידקטי ואבחון פסיכולוגי.

ראובן ריבלין: בפני מי יהיה ניתן לערער, כאשר המועצה הפדגוגית טועה?

מלי דנינו: גם על זה נתנו את הדעת.

מלי דנינו: ההורים, במידה והם לא תמימי דעים עם החלטת בית-הספר, יוכלו לפנות, באמצעות בית-הספר, לוועדת חריגים.

מלי דנינו: וכפי שזה נעשה בעבר, ידונו בהסתמך על האבחונים, וההחלטה שתתקבל תחייב את ההורים ואת בית-הספר כאחד.

מלי דנינו: על ההחלטה הזאת ניתן יהיה לערער רק בוועדת ערעורים עליונה.

זבולון אורלב: מה שאמרת עכשיו נכון לגבי כלל המערכת.

מלי דנינו: אני מאוד שמחה על הכבוד שניתן לשפ"י בעניין הזה.

מלי דנינו: שפ"י נכנס לתמונה רק בשנה האחרונה.

מלי דנינו: אני נמצאת בתפקיד החל מאוגוסט 1999.

מלי דנינו: אנחנו בשפ"י הקמנו יחידה ללקויי למידה, שנותנת מענה לנושא, בעיקר בקרב יועצים, בקרב פסיכולוגים.

מלי דנינו: אנחנו גם לקחנו על עצמנו כל מיני משימות, כמו חיבור חוזר מנכ"ל, והקמנו מערך של השתלמויות.

ראובן ריבלין: יש התייחסות מיוחדת לנושא שאנחנו עכשיו דנים בו?

מלי דנינו: קיימת התייחסות מיוחדת למגזר הערבי החל מכניסתי לתפקיד.

מלי דנינו: אני רוצה גם לדווח על התקדמות.

ראובן ריבלין: מה הבעיות שהבחנת בהם?

מלי דנינו: הבעיה המרכזית היא בעיית המודעות ובעיית צריכת שירותים.

מוחמד כנעאן: למה אין מודעות?

מלי דנינו: קיימנו יום עיון למגזר הערבי, הזמנו את כל הפסיכולוגים, היועצים ומנהלי מחלקות חינוך מכל הארץ, הגיעה קבוצה די מכובדת.

מלי דנינו: זה היה ב-17 בינואר, בתל-אביב.

מלי דנינו: הצגנו בפני האנשים את האפשרות שיש היום לקבל מימון אבחון לתלמידים נזקקים במגזר הערבי.

מלי דנינו: מעל הבמה קראתי לשלוח תלמידים למרכזי האבחון.

מלי דנינו: יש לנו מרכזי אבחון בשפ"חים – שירותים פסיכולוגיים חינוכיים - במגזר הערבי.

מלי דנינו: יש לנו גם מרכז פרטי, מרכז אל-רזי, עם דוקטור חאתם כנעני, שגם הוא הוכר כמרכז שיכול לתת את השירות לתלמידים נזקקים.

מלי דנינו: טרם קיבלנו פנייה אחת מהמגזר הערבי.

מלי דנינו: נפגשתי עם עלי אסדי, באתי אליו, וביחד חשבנו לפנות באמצעותו לכל בתי-הספר כדי שינצלו את השירות הזה, את העזרה הזאת שניתנת בשפ"י.

מלי דנינו: דבר נוסף שנעשה בעקבות יום העיון, הקמנו ועדה, פורום של המגזר הערבי.

מלי דנינו: מאחר ובמגזר הערבי פועלים גופים שונים וגורמים שונים המושכים לכיוונים שונים, הבקשה שלי היתה להתאחד, שיהיה פורום משותף.

מלי דנינו: יש גם כמה נושאים שהתחלנו לקדם, כמו חוברת שתתורגם לשפה הערבית להורים ולתלמידים, גם לבתי-ספר, כדי להעלות את המודעות לנושא.

מלי דנינו: היא כתובה בשפה ידידותית.

מלי דנינו: מביאה את הנושא בפני הקוראים.

מלי דנינו: יש לנו פורום בראשותו של דוקטור ג'ורג' חורי, שעובד על כלי למיפוי ראשוני.

מלי דנינו: הבעיה היום, שאני מקבלת פנייה מבית-ספר בדואי, ואומרים לי, שכל התלמידים צריכים לקבל תוספת של זמן.

מלי דנינו: אין הבנה, אין מודעות לנושא, ובעצם הם באים ואומרים: אנחנו מבקשים בשביל כולם.

מלי דנינו: כשאני מבקשת להפנות את התלמידים שהם חושדים בהם כלקויי למידה, הם לא יודעים את מי לשלוח לאבחון.

מלי דנינו: טרם הגיעו בקשות, אנחנו מחכים לבקשות.

זבולון אורלב: שאלה לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה.

חוסניה ג'בארה: נודע לי על יום העיון שקיימתם ב-17 בחודש ינואר.

חוסניה ג'בארה: לצערי הרב, היום היה מגוחך.

חוסניה ג'בארה: בסוף היום סוכם על חיפוש מתנדבים.

חוסניה ג'בארה: מה זה מתנדבים?

חוסניה ג'בארה: צריכים אנשי אקדמיה שיאבחנו את התופעה הזאת.

חוסניה ג'בארה: אחרי הבג"ץ, שדיברת עליו, הצעתי הצעת חוק, שצריך אנשי אקדמיה עם תואר שני לאבחן את התופעה הזאת, ולא סתם מתנדבים.

חוסניה ג'בארה: אם את נותנת לי להתנדב, אני לא מביאה לך שום אבחון או שום לקויי למידה.

מלי דנינו: ישב ידידי דוקטור חאתם כנעני, אני לא יודעת על מה את מדברת.

חוסניה ג'בארה: אני מדברת על יום העיון.

מלי דנינו: אני לא יודעת מה המקור שהזין אותך בדיס-אינפורמציה.

מלי דנינו: יום העיון אורגן בעזרתה של פרופסור מלכה מרגלית ודוקטור אנדרה מזאווי מאוניברסיטת תל-אביב.

מלי דנינו: בסוף יום העיון קראנו לאנשים להתנדב, כדי לקדם את הנושא במגזר הערבי, לא קראנו להתנדב כדי להפוך ולהיות מאבחנים.

מלי דנינו: קראנו לאנשים להתנדב לוועדה מקצועית.

מלי דנינו: יש לנו רשימה של 20 אנשים, שאנחנו מכנסים אותם לוועדות.

מלי דנינו: אמרנו להם שהם יגיעו מעת לעת, אנחנו נדון בדילמות, אנחנו נעלה את הנושא הזה על סדר-היום, ואנחנו נפעל באופן אופרטיבי, כדי לקדם את הנושא במגזר הערבי.

מלי דנינו: אם מישהו הבין בצורה השגויה הזאת, אני יכולה רק להצטער על כך.

חוסניה ג'בארה: תאמיני לי, שאנחנו מבינים טוב מאוד.

חוסניה ג'בארה: צריכים אנשי אקדמיה ואנשי מקצוע.

זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה, אני חייב להגן על משרד החינוך, לא מדובר פה על מתנדבים לצורך ביצוע עבודה מקצועית שמוטלת על אנשי מקצוע.

עזמי בשארה: האם הכוונה היתה להתנדב לפתח כלים?

מלי דנינו: לא, בהחלט לא.

מלי דנינו: יש לנו מספר ועדות שמעלות נושאים לדיון, כותבות חומר, מחליטות על פנייה מאורגנת ומסודרת יותר, יוזמות פעולות.

מלי דנינו: חשבנו שיהיה נכון לאחד את הכוחות, לעשות איגום של משאבים ושל אנשי מקצוע במגזר הערבי, שיפעלו במשותף, שיבואו בפני ועדת החינוך של הכנסת גם עם הצעות רלוונטיות לקידום הנושא.

זבולון אורלב: דיברו על צווארי הבקבוק.

זבולון אורלב: לפי מה שאת הסברת, אני לא מבין שיש צוואר בקבוק שנקרא מאבחנים.

זבולון אורלב: זה נכון?

מלי דנינו: כרגע אנחנו לא ממצים את התשתיות הקיימות, מאחר והתהליך הוא תהליך שצריך להתחיל בבתי-הספר, הוא צריך להתחיל בשלב של איתור מוקדם.

ראובן ריבלין: איתור מוקדם על-ידי ההורים והמורים?

מלי דנינו: על-ידי בתי-הספר.

מלי דנינו: בבית-הספר היסודי צריכה להיעשות פעולה של איתור מוקדם, והתלמידים שהמערכת חושדת בהם כתלמידים עם ליקויי למידה, צריכים לעבור אבחון מוקדם ככל שניתן.

זבולון אורלב: יש מספיק מאבחנים?

מלי דנינו: המציאות, כמו שמתוארת פה, שאם תהיה התעוררות, תהיה בעיה של מחסור.

זבולון אורלב: את אומרת, שצוואר הבקבוק הוא התודעה.

מלי דנינו: כיום הבעיה היא התודעה.

זבולון אורלב: אם מחר יצטרכו לאבחן מאות תלמידים, יש מספיק מאבחנים?

מלי דנינו: אם מחר יצטרכו לאבחן, אז אנחנו ננצל את מרכזי האבחון.

מלי דנינו: יש לנו לפחות 12 מרכזי אבחון בשירותים הפסיכולוגיים, שיש בהם תשתית.

זבולון אורלב: מה עם כלי האבחון?

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אם יש כלים למה לא מאבחנים?

זבולון אורלב: היא אומרת שלא באים תלמידים.

עזמי בשארה: תלמידים צריכים לבוא ביוזמתם?

זבולון אורלב: היא אומרת דבר פשוט.

זבולון אורלב: התהליך הנכון הוא, שהמאבחן לא נמצא בבית-הספר.

זבולון אורלב: בית-ספר שחושד שיש תלמיד שהוא לקוי למידה צריך לשלוח את התלמיד לאבחון.

חוסניה ג'בארה: מי מאבחן את התלמיד?

זבולון אורלב: המורה, המנהל, ההורים.

זבולון אורלב: אומרים: רבותי, יש לנו פה בעיה עם תלמיד.

זבולון אורלב: כתוצאה מזה בית-הספר צריך לקיים דיון, ואם הוא מגיע למסקנה שיש בעיה שולחים את הילד לאבחון.

זבולון אורלב: אומרת הגברת מלי דנינו, שהמצב כיום הוא, שבתי-הספר או ההורים אינם שולחים את התלמידים לאבחון.

זבולון אורלב: ואם הם ישלחו, לה נראה, אני מסופק, שיש מספיק מאבחנים.

מלי דנינו: לא זה מה שאמרתי.

מלי דנינו: אמרתי שהתשתית הקיימת עדיין לא מנוצלת.

טלב אלסאנע: אם יש תלמידים למה לא שולחים אותם?

זבולון אורלב: כי אין מודעות.

טלב אלסאנע: למה אין מודעות?

זבולון אורלב: על זה מיד נדבר.

טלב אלסאנע: של מי התפקיד הזה?

זבולון אורלב: רבותי, אין צורך להרים ידיים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: הקשבתי לדבריה של הגברת מלי דנינו, אבל אני לא מבין אותם.

מוחמד כנעאן: בחוזר המנכ"ל, גברתי המכובדת, מפברואר 1999, של משרד החינוך, כתוב שם שיש 53 מרכזי שפ"ח, מתוכם אין אף מרכז במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: לא אני הוצאתי את החוזר.

מוחמד כנעאן: חוזר המנכ"ל נמצא אצל מנהלת הוועדה, היא יכולה לצלם לך אותו.

מלי דנינו: יש לנו אותו פה.

מוחמד כנעאן: מתוך מרכזי השפ"ח אין אף מרכז במגזר הערבי, מלבד מרכז אחד בעוספיה.

מוחמד כנעאן: הבעיה שלנו לא רק מרכזי שפ"ח, הבעיה היא שאין אף מרכז אבחון.

מוחמד כנעאן: אני רוצה כאן לציין לשבח את העבודה המואצת של מרכז אל-רזי, בראשותו של דוקטור חאתם כנעני.

מוחמד כנעאן: הוא עורר את משרד החינוך, כי הוא שעורר את הבעיה.

מוחמד כנעאן: קיבלתי את תשובתו של השר, מ-20 בינואר, שהוא מכיר במרכז אל-רזי כמרכז אבחון ובעוד כמה מרכזים: תמרה, נצרת סחנין, רמה, שפרעם, עוספיה, אום אל פאחם, רהט, לקיה.

מוחמד כנעאן: את אומרת שאין מודעות.

מוחמד כנעאן: איך צריכה להיות מודעות במגזר הערבי, כשזה לא היה קיים במערכת של משרד החינוך?

מוחמד כנעאן: עד שפרופסור מלכה מרגלית, בהמלצות האמיצות שלה, עוררה את הנושא הזה, והיא כתבה דוח שלם.

מוחמד כנעאן: על זה דיברנו כאן בוועדה בישיבה הקודמת.

מוחמד כנעאן: לא היתה שום מודעות במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אמרו על תלמיד: הוא לא רוצה ללמוד וכן הלאה, כי לא אבחנו אותו, ואין מי שיאבחן אותו.

מוחמד כנעאן: אין איפה לאבחן אותו.

מוחמד כנעאן: אין אף מרכז.

מוחמד כנעאן: על מה אתם מדברים?

מוחמד כנעאן: ציפיתי ממך ומכל אנשי המשרד להגיד את האמת: רבותי, חברי ועדת החינוך, עד היום אנחנו לא טיפלנו בנושא הזה במגזר הערבי, הזנחנו את המגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אבל לבוא ולספר כאן כל מיני סיפורים שהם לא אמיתיים, הם סותרים את המציאות.

מוחמד כנעאן: השר שלך גברתי, הוא כתב - - -

זבולון אורלב: אני חייב להגן עליה.

זבולון אורלב: מה סותר את המציאות?

זבולון אורלב: היא נותנת כתובות ושמות של מקומות, שבהם יושבים מאבחנים, ולא מגיעים תלמידים.

מוחמד כנעאן: אני אומר וחוזר על זה, היא סותרת את המציאות.

מוחמד כנעאן: עד עכשיו לא היה אף מרכז אבחון במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: על כן, אדוני היושב-ראש, ברשותך, תן לנו גם לשמוע את דוקטור חאתם כנעני.

זבולון אורלב: אם חברי הכנסת לא ייקחו כל רגע רשות דיבור, היינו כבר גומרים.

מוחמד כנעאן: כי אנחנו שומעים דברים לא נכונים.

זבולון אורלב: דוקטור כנעני.

חאתם כנעני: אני רופא לבריאות הציבור.

חאתם כנעני: ההיכרות שלי עם הנושא היא מנקודת ראות רפואית וציבורית מקצועית.

חאתם כנעני: נרתמתי למשימה בעקבות קריאת הדוח של פרופסור מלכה מרגלית, שנמצאת אתנו, ואני רוצה "לגלגל את האשמה", שחבר הכנסת מוחמד כנעאן האשים אותי, לפתחה של פרופסור מרגלית.

חאתם כנעני: היא זאת שעוררה את הנושא בכללותו.

חאתם כנעני: החלטתי שיש פה משימה רצינית, נרתמתי לנושא והקמתי מרכז לאבחון, טיפול ומעקב אחרי ילדים עם ליקויי למידה.

חאתם כנעני: על סמך מה ששמעתי, אני רוצה לבקש בכל לשון של בקשה להפריד בין לקות למידה לבין ילדים עם פיגור.

חאתם כנעני: לא מדברים על ילדים מפגרים.

זבולון אורלב: בקשתך התקבלה.

חאתם כנעני: אני רק רוצה להזכיר שאיינשטיין היה לקוי למידה.

חאתם כנעני: קיבלתי על עצמי את התפקיד של יועץ מקצועי להתאחדות ארגוני ההורים הערבים--

זבולון אורלב: חבר הכנסת טלב אלסאנע שואל אם איינשטיין אובחן באיזה מקום?

טלב אלסאנע: אני מתפלא שהיו אז מרכזי אבחון והיום אין לנו.

חאתם כנעני: היו לו הורים שדאגו לו.

חאתם כנעני: --ואנו משתפים פעולה בקידום הנושא, בהעלאת המודעות.

חאתם כנעני: אני חוזר על זה: יש מקום להעלאת המודעות בקרב ההורים.

חאתם כנעני: לעניות דעתי, כיום חסרים בחינוך הערבי, בכלל המערכת, כלים לאבחון לקויי למידה למיניהם ברמות השונות.

חאתם כנעני: שנית - חסרים כוחות עבודה מיומנים לאבחון ולטיפול.

חאתם כנעני: דבר שלישי – חסר המערך הדרוש להתמודד עם הנהלים המגיעים מהמשרד המרכזי.

חאתם כנעני: כל המערכת בשדה לא יכולה להתמודד עם הנושא של אבחון ילדים לקראת הבגרות.

חאתם כנעני: אין מודעות, אין מי שיטפל בזה בבתי-הספר ואין מי שיאבחן.

חאתם כנעני: בנושא, חסרים כוחות עד היום.

חאתם כנעני: דבר רביעי – חסרים מעורבות ומודעות ההורים בנושא.

חאתם כנעני: לכן, יש לפעול לקידום הנושא דרך העדפה מתקנת ומתן האמצעים הדרושים לכך, כולל פעולות בסוגיות הבאות: א.

חאתם כנעני: פיתוח כלי אבחון בשפה הערבית לכל הגילאים.

מוחמד ברכה: דוקטור כנעני, אתם מוכנים לקחת את המשימה הזאת על עצמכם?

חאתם כנעני: אני מוכן להתמודד עם כל מה שנדרש ממני, אבל בסיוע של הרבה אנשים: בסיוע אקדמי, בסיוע של ניצ"ן.

חאתם כנעני: אני בקשר עם כל אחד שיושב מסביב לשולחן הזה, מלבד אנשי החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: כי לקויי הלמידה, אני מבין, שייכים לשפ"י ולא לחינוך המיוחד.

חאתם כנעני: נכון.

חאתם כנעני: אני בקשר הדוק עם שפ"י.

חאתם כנעני: כפי שאמרתי, צריך לפתח כלי אבחון.

חאתם כנעני: ב.

חאתם כנעני: יש גם לדאוג לתגבור מערכת שפ"י בכל הרמות ועידוד פתיחתם של מרכזי למידה.

חאתם כנעני: מרכזי למידה בבתי-הספר הערביים; ג.

חאתם כנעני: השתלמויות למורים, ובמיוחד לאנשי מפתח במערכת, כולל רכזי לקות למידה בבתי-ספר תיכון, ובנוסף, אני מציע שימונה במערכת החינוך הערבית מרכז או עוזר או מפקח מיוחד, מחוץ למערכת החינוך המיוחד.

חאתם כנעני: (יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זבולון אורלב, יצא מהישיבה.

חאתם כנעני: ממלא את מקומו חבר הכנסת ראובן ריבלין).

טלב אלסאנע: מי מפקח היום בתחום הזה?

חאתם כנעני: אין אף אחד.

שרה וילנאי: מלי דנינו.

חאתם כנעני: יש מקום שמישהו ישב על-יד מר עלי אסדי וירכז את הנושא במגזר הערבי.

חאתם כנעני: המשימות הן מרובות, ומלי דנינו לא תוכל להתמודד עם זה לבדה.

חאתם כנעני: ד.

חאתם כנעני: מתן קדימות ומימון בדיקות לאבחון ללקויי למידה עכשיו בימים האלה, בשתי רמות: לילדים בגיל כניסה לבית-הספר, זאת אומרת, בגילאים א', ב' ו-ג', ובמקביל - לילדים שניגשים לבחינות הבגרות.

חאתם כנעני: עם השנים, הקטע שבין הגילאים ייסגר עם הזמן.

חאתם כנעני: יש היום לפעול בשני הקטעים האלה, בהתחלה ובסוף, מכיוון שאי-אפשר להתמודד עם הכול; ה.

חאתם כנעני: ייזום תוכניות להעלאת מודעות ההורים.

חאתם כנעני: ההורים לא יקומו ויצעקו, ואני מעודד את חברי, סאהר עבאס, כל הזמן לצעוק, ואנחנו צועקים ביחד.

חאתם כנעני: אם הם לא יקומו ויצעקו לא יזוז דבר.

חאתם כנעני: תשובה לחבר הכנסת מר ברכה – מרכז אל-רזי יעמוד לרשות כל הנוגעים בדבר בכל הסוגיות הנ"ל, בעזרתם של כל הגורמים הקשורים לזה.

חאתם כנעני: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

ראובן ריבלין: פרופסור מלכה מרגלית.

מלכה מרגלית: קודם כול, אני שמחה על הישיבה הזאת.

מלכה מרגלית: בישיבה המקורית שבה הגשנו את הדוח על תלמידים לקויי למידה לפני שלוש שנים, קראנו לפעול, ואני שמחה שבעקשנות שלנו, שכל הזמן תמכנו בנושא, הנושא מתקדם.

מלכה מרגלית: אני מצטערת שבמגזר הערבי רק היום הגענו לנקודה הזאת, ואני שמחה על הדברים של דוקטור כנעני, ואני סומכת את ידי על כל אחת מההגדרות.

מלכה מרגלית: אני רוצה להצהיר ולומר, שאנחנו צריכים כרגע לחשוב על שלושה צירים, אם אנחנו רוצים להיות פרקטיים, כי אם נשב ונצטער על מה שלא עשינו, ברור שלא נתקדם קדימה.

מלכה מרגלית: אם אנחנו רוצים לצאת מפה למשהו פרקטי, שהאפקט שלו יהיה ניתן למדידה תוך תקופה קצרה, אנחנו צריכים לחשוב על שלושה דברים ולא רק על אבחון וכלי אבחון.

מלכה מרגלית: אבחון וכלי אבחון זה רק חלק מהתמונה.

מלכה מרגלית: דבר שני הוא מודעות של אנשי החינוך בבתי-הספר, כי הם האנשים שפוגשים את הילד יומיום.

מלכה מרגלית: והכשרה, לא רק למומחים, שיטפלו בילדים בתוך בתי-הספר, אלא גם למורים שהילד נמצא בכיתתם מרבית הזמן.

מלכה מרגלית: הדבר השלישי הוא מודעות ההורים, כי הילד הוא שלהם.

מלכה מרגלית: זו זכות שנתתם לי את הקרדיט, אבל הקרדיט בעצם מגיע למי שמינה את הוועדה, שזה זבולון המר, זכרונו לברכה, ודוקטור בני בגין.

מלכה מרגלית: חשוב לזכור מי היה היוזם שהתחיל את הגלגל הזה, שרואים את האפקטים שלו בחינוך.

ראובן ריבלין: אפשר לקבל איזו הבחנה, אם בכלל קיימת כזאת, שצריכה לייחד את המגזר הערבי בנושא הזה, או שאין שום שוני, זה רק עניין של מודעות כזאת או אחרת במגזר כזה או אחר?

מוחמד ברכה: זה גם זה, אבל גם משאבים.

מלכה מרגלית: חבר הכנסת רובי ריבלין, לקות למידה זו לקות בין-לאומית על רקע תרבותי, שהיא מטפלת בקשר שלה לתוכנית הלימודים שנלמדת על-ידי הילדים בתרבות שבה הם נמצאים.

מלכה מרגלית: למשל, אם אני חושבת היום על תוכנית טיפולית שאנחנו מפתחים באוניברסיטת תל-אביב, ויש בה התעניינות בדרום-אפריקה, אז ברור לנו שאנחנו לוקחים את הקונספט הכללי הבין-לאומי ועושים לו תרגום לתרבות שבה הוא צריך להיות.

מלכה מרגלית: כלומר, צדק דוקטור כנעני, שאמר שהוא רוצה שיתוף פעולה בין המומחים, שהם מומחים מוכרים בין-לאומית, לתרגום לבית-ספר ולתרבות, שעומדים מול התמודדות, ועולות שאלות מיוחדות.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: (יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת זבולון אורלב, חזר לישיבה ותפס את מקומו).

מלכה מרגלית: אני רוצה להדגיש, שהנושא נמצא היום באי-טיפול, אבל המשמעות הלאומית, המרכזית, הן למגזר היהודי והן למגזר הערבי, הוא נושא בחינות הבגרות.

ראובן ריבלין: כדי להיות מאבחן בנושא לקויי למידה, האם המאבחנים, שבתוך התרבות הישראלית הגדולה היא מגזר, צריכים לקבל איזו הכשרה?

מלכה מרגלית: לא רק המאבחנים גם המטפלים.

זבולון אורלב: את יכולה במשפט אחד לומר לי את המסר שלך?

מלכה מרגלית: ההתמקדות חייבת להיעשות לא רק באבחון, אלא בתהליכי טיפול, כי הטיפול והאבחון מזינים אחד את השני.

מלכה מרגלית: דבר שני – היא חייבת להיעשות בשיתוף פעולה בין המומחים לבין אנשים שמתמצאים בנושא של חינוך במגזר הערבי.

זבולון אורלב: טיפלתם בוועדה בנושא המודעות?

מלכה מרגלית: בהחלט.

מלכה מרגלית: והדגשנו את החשיבות.

זבולון אורלב: מה שמסתתר מתחת לשטיח של המודעות, בסופו של דבר, זה חשש של הורים מסטיגמות.

זבולון אורלב: בתוך עמי אנוכי חי.

זבולון אורלב: אני מכיר הורים שלא שולחים לאבחון לחינוך מיוחד, כי לפעמים הורים חוששים.

מלכה מרגלית: הוועדה הבחינה בשני מגזרים שבהם הנושא היה במיוחד מוזנח, וחשוב לומר את זה.

מלכה מרגלית: כרגע אנחנו עוסקים במגזר אחד, במגזר השני זה רק עניין של זמן עד שהוא יגיע.

מלכה מרגלית: המגזרים הם המגזר החרדי והמגזר הערבי.

מלכה מרגלית: הייתי רוצה לצטט משהו שאמר לי אב לבן חרדי לקוי למידה, שנתן עדות בפני הוועדה - זה קוריוז, אבל הוא מוכיח את עצמו - הוא אומר:

מלכה מרגלית: בעצם תמיד עומד החשש בפני כהורה אם אני אומר שילדי לא לקוי למידה, ויתהו האם הוא מפגר או עם בעיות נפשיות, או אם אני אומר שהוא לקוי למידה, ואז אנחנו יודעים שיש תהליכים טיפוליים שיכולים לעזור לו להיכנס לכל המגזר המקצועי.

ראובן ריבלין: אם ילד מדבר בשפה הערבית, שהיא השפה השגורה בפיו, שפת האם שלו, האם המאבחן שלו יכול להיות אדם שמדבר בעברית, אם מתרגמים לו לערבית?

מלכה מרגלית: בעצם אתה רוצה שהמאבחן ידע את הדבר שהוא אומר, ואת הדבר שהוא לא אומר, או את הדבר שהוא מתקשה לומר.

מלכה מרגלית: לכן, חשוב שהשפה הערבית תהיה השפה שלו.

חוסניה ג'בארה: זה לא רק הנושא של שפה, גם הנושא של תרבות.

ראובן ריבלין: אני יכול לא לדעת מילה ערבית ולהבין את התרבות.

ראובן ריבלין: זה קשה מאוד, אבל זה יכול להיות.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לאחמד מחאמיד.

זבולון אורלב: בבקשה.

אחמד מחאמיד: מלי דנינו, את אמרת שיש ועדה בראשותו של דוקטור ג'ורג' חורי שעובדת על מיפוי.

אחמד מחאמיד: היה לך את הכבוד, פעם אחת לפחות, ונוכחת בדיוני הוועדה הזאת?

אחמד מחאמיד: לי היה הכבוד, ועכשיו אני אספר לך.

אחמד מחאמיד: אני, אישית, כאזרח במדינת ישראל מתבייש שדבר כזה יקרה כאן.

אחמד מחאמיד: באו כל מיני אנשים חובבנים.

מלי דנינו: פסיכולוגים חינוכיים.

אחמד מחאמיד: לא מומחים בלקויי למידה.

אחמד מחאמיד: ובא איזה אדם, שהוא אפילו לא ערבי, הוא יהודי, ואמר: עכשיו אני אדריך אתכם איך אתם תחברו ערכת אבחון.

אחמד מחאמיד: לדוגמה, אני אסביר לכם מה זו סיגמנטציה.

אחמד מחאמיד: הוא ניסה להסביר משהו, אני לא יודע אם האנשים הבינו או לא הבינו, אני הבנתי, כי אני התמחיתי בזה, ואמר להם על הרמה הזאת אני עושה תרגילים.

אחמד מחאמיד: תעשו תרגילים ותריצו אותם בבית-הספר.

אחמד מחאמיד: אלה נקראים אנשים חובבנים.

אחמד מחאמיד: דעי לך, כלי אבחון צריך לפתח באמצעים מדעיים.

אחמד מחאמיד: צלצל אלי אתמול ראש עיריית רהט ואמר לי: בתור מומחה, אני רוצה להביא את הבן שלי שאתה תאבחן אותו.

אחמד מחאמיד: אני לא ידעתי מה לענות לו.

אחמד מחאמיד: איזה כלי אבחון מתוקננים יש לי?

אחמד מחאמיד: לסקטור הערבי אפילו אבחון אחד מתוקנן אין, ואם היה אחד של וקסלר, את בעצמך יודעת שזה היה לפני הרבה שנים, והוא כבר לא רלוונטי.

אחסאן בשארה: 1974.

זבולון אורלב: מה המסר שלך, מר מחאמיד?

אחמד מחאמיד: משרד החינוך חייב להקציב באופן מיידי סכום כסף רלוונטי, שיקצה אותו לאנשי אקדמיה שיפתחו כלי אבחון, ולא לחובבנים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לגברת דורית רפלנסקי, מנכ"לית ניצ"ן.

דורית רפלנסקי: קודם כול, אני מבקשת לומר שלושה דברים: אני רוצה לברך ולחזק את ידיה של מלי דנינו, שבחצי שנה עשתה סדר.

דורית רפלנסקי: נכון שזה בעקבות הבג"ץ, והבג"ץ עומד מעל ראשינו, אבל נעשה סדר שלא היה במשרד הרבה מאוד שנים, ובתוך חצי שנה ראו שיש סדר.

דורית רפלנסקי: מתחילים לראות את האור בקצה המנהרה.

דורית רפלנסקי: דבר שני – אני מבקשת לספר לכם, שמשרד החינוך לא פיתח אף פעם כלים אבחוניים, והנה, יש לנו כלים אבחוניים.

דורית רפלנסקי: איך זה הגיע?

דורית רפלנסקי: מאיפה הכלים האבחוניים לשפה העברית?

דורית רפלנסקי: יש ארגון הורים, שאני בכלל לא יודעת אם זה התפקיד שלו, שלקח על עצמו תפקידים שהמדינה בעצם לא יכולה להרשות לעצמה לעשות.

דורית רפלנסקי: במהלך שנים רבות, זה לא קם ביום אחד, אנחנו עדיין ממשיכים לפתח כלים אבחוניים.

דורית רפלנסקי: הפיתוח של כלים אבחוניים מתוקננים יקר מאוד-מאוד.

דורית רפלנסקי: חברינו מהמגזר הערבי יכולים לבוא לפה ולומר: תנו כלים אבחוניים, תנו כסף, אנחנו רוצים כלים אבחוניים.

דורית רפלנסקי: בואו, לא נהיה תמימים, לא יהיו כלים אבחוניים מהיום למחר.

דורית רפלנסקי: זה צריך להיות הרף הגבוה, לזה אנחנו צריכים לשאוף.

דורית רפלנסקי: בינתיים, רבותי, יש מאבחנים דידקטיים שלומדים בשנים האחרונות באגודה אצלנו, בקורסים שאנחנו מקיימים.

דורית רפלנסקי: השנה לומדים אצלנו 370 מורים מהחינוך המיוחד, ביניהם מורים ערבים.

זבולון אורלב: כמה מהמגזר הערבי?

דורית רפלנסקי: שבעה מתוך 100.

מוחמד כנעאן: אמרת 370.

דורית רפלנסקי: 370 לומדים בקורסים שונים.

דורית רפלנסקי: 100 נמצאים בקורס של המאבחנים.

ראובן ריבלין: כמה מועמדים לא קיבלתם?

דורית רפלנסקי: קיבלנו כל מי שבא, אפילו הגמשנו את הקריטריונים ונתנו עזרה כדי שיבואו.

דורית רפלנסקי: אסור לחכות עד שיהיו כלים, צריך לעשות את כל הדברים במקביל.

דורית רפלנסקי: שנים רבות פונים אלינו לאגודה אנשים מהמגזר הערבי, ושנים רבות אנחנו במשא-ומתן עם מחלקות חינוך ועם אנשים שונים.

דורית רפלנסקי: הפתיחות לנושא והמודעות - פרופסור מלכה מרגלית הזכירה, שזה קשור למגזר הערבי וגם למגזר החרדי.

דורית רפלנסקי: שהיציאה החוצה של ההורים שיכולים לומר "לילד שלי יש בעיה, תאבחנו אותו" – הפתיחות הזאת חלה רק בשנים האחרונות.

דורית רפלנסקי: כל הנושא עדיין בחיתוליו.

דורית רפלנסקי: אנחנו באגודה החלטנו, למשל, להקציב סכום כסף די נכבד לנושא של העלאת המודעות, והעלאת המודעות, במקביל לאנשי חינוך, גם להורים ולמורים הרגילים.

עזמי בשארה: מאיפה בא הכסף שלכם?

דורית רפלנסקי: מתרומות.

דורית רפלנסקי: אנחנו כמעט לא מקבלים שום הקצבה.

דורית רפלנסקי: הארגון קיים 36 שנים, יש 34 סניפים בכל הארץ.

דורית רפלנסקי: אנחנו קוראים מכאן להורים להתארגן, כמו שההורים אצלנו התארגנו.

דורית רפלנסקי: היתה בעצם אגודת הורים שבאה ולחצה.

דורית רפלנסקי: כל הנושא של חוק החינוך המיוחד חוקק בלחץ של קבוצות הורים.

דורית רפלנסקי: לכן, אי-אפשר להיות תמימים ולצפות שמהיום למחר בבוקר יהיו לנו כלים, והמשרד ייתן את התקציבים.

דורית רפלנסקי: צריך לעשות הכול במקביל.

דורית רפלנסקי: גם במגזר היהודי אין כלים אבחוניים מתוקננים.

זבולון אורלב: המגזר היהודי עכשיו לא על השולחן.

דורית רפלנסקי: אני פשוט משווה.

דורית רפלנסקי: אנחנו פתוחים לקבל מאבחנים.

דורית רפלנסקי: כמו שמלי דנינו אמרה, יש כסף במשרד החינוך לאבחון תלמידים ממשפחות מועטות יכולת שניגשים לבחינות בגרות.

דורית רפלנסקי: יש לנו פסיכולוג ערבי, יש לנו מאבחנים דידקטיים ערבים בכל הארץ, לא הרבה, וגם את אלה אנחנו לא מנצלים.

זבולון אורלב: עכשיו ידבר חאלד עסבה.

חאלד עסבה: באופן כללי מבחני המשוב משנת 1992 היו צריכים להדליק נורה אדומה, וכבר להצביע שקיימת פה בעיה די רצינית.

חאלד עסבה: 75% מהילדים הערבים לא עברו את בחינת הסף בכיתות ד' ובכיתות ה', ו-65% נכשלו גם בשפה הערבית.

חאלד עסבה: היתה צריכה להידלק נורה אדומה, והיו צריכים להתחיל לחפש את הסיבות.

חאלד עסבה: אומנם בזמנו הוקמה ועדה, היא הגישה את המלצותיה.

חאלד עסבה: וכמו בכל ועדה שקמה, כך גם ההמלצות הלכו לאיזה מקום, ולא טופלו, ולא נעשה כמעט מאומה.

חאלד עסבה: אני מסכים לדעת אנשי המקצוע שדיברו פה, דוקטור כנעני ופרופסור מרגלית, לגבי אותם מהלכים שציינתם, שצריך בהחלט ללכת על-פיהם, שהם ייתנו תוצאות אופרטיביות ושניתן למדוד אותם, הייתי רוצה להוסיף שני אלמנטים נוספים שחייבים לעשות.

חאלד עסבה: דבר ראשון – הייתי מציע לערוך מיפוי כוללני, על מנת לדעת מה הם הצרכים במערכת החינוך הערבית, ולא לדבר בעלמא.

חאלד עסבה: קיימים 10% עד 15%.

חאלד עסבה: מי אמר?

חאלד עסבה: אולי יש בעיה מאוד רצינית?

חאלד עסבה: צריך לעשות מיפוי של צרכים עבור כל האוכלוסייה הערבית, ולעשות את זה בצורת מדגם, אפשר לעשות את זה בשיטות סטטיסטיות מסוימות, וזה לא יעלה הרבה כסף, ולא יארך זמן.

חאלד עסבה: צריך לעשות את זה על מנת לדעת איפה אנחנו עומדים, מול מה אנחנו עומדים, מה הבעיה שאנחנו עומדים בפניה, על מנת להיערך למערכת טיפולית.

אחסאן בשארה: מיפוי של מה?

חאלד עסבה: מיפוי של צרכים.

זבולון אורלב: תשאל אותי.

זבולון אורלב: התוצאה של הסקר תהיה שבין 10% ל-15%.

חאלד עסבה: מנין לך?

זבולון אורלב: מנתונים השוואתיים אוניברסליים, בין-לאומיים.

חאלד עסבה: בלי לדעת מול מה אתה עומד, ומול איזו תופעה אתה עומד, ובאיזה סדר גודל התופעה, אתה גם לא יכול לטפל.

חאלד עסבה: בתוך לקויי למידה יש סוגים של לקויי למידה, יש רמות של לקויי למידה.

אחסאן בשארה: צריך לאבחן לקויי למידה כדי שתדע את המיפוי.

חאלד עסבה: דיברה פה נציגת שפ"י, שלאחר אותו חוזר מנכ"ל שבוטל בבג"ץ, שהיום מסתמכים גם על דעתם של המועצות הפדגוגיות בתוך בתי-הספר.

חאלד עסבה: אפשר ללכת ולקחת כמה בתי-ספר, אני לא צריך להסביר כרגע מה השיטה לעשות זאת, ואפשר אפילו לפנות לאנשים מומחים בתחום.

זבולון אורלב: המסר שלך בעניין הזה ברור.

חאלד עסבה: אני מסכים לדעת החברים שכלי מיפוי וכלי אבחון בשפה העברית אינם מתאימים לאוכלוסייה הערבית.

אחסאן בשארה: גם לא התרגום.

חאלד עסבה: זה נושא שצריך לצמוח מהשטח עצמו, וצריך לבנות כלים אבחוניים שמתאימים לרקע התרבותי.

זבולון אורלב: הדברים האלה כבר נאמרו.

זבולון אורלב: אני מבקש גם מהדוברים הבאים, לא לחזור, רק אם יש למישהו משהו להוסיף.

חאלד עסבה: אני רוצה להוסיף משפט אחד.

חאלד עסבה: דובר פה הרבה על נושא של מודעות, ואני רוצה להסתייג מנקודה אחת.

חאלד עסבה: אי-אפשר להאשים את הקורבן.

חאלד עסבה: האחריות של המודעות היא גם על המערכת ולא רק על האנשים עצמם.

חאלד עסבה: המערכת צריכה לשאת באחריות על המודעות של הציבור.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לעמלה עינת ממכללת תל-חי.

זבולון אורלב: מה הקשר שלך לנושא?

עמלה עינת: אני אדבר רק על תל-חי.

עמלה עינת: אני עובדת במרכז ייחודי מסוגו בארץ, מרכז תמיכה לסטודנטים יהודים דיסלקטיים, שקם לפני חמש שנים.

עמלה עינת: המומחיות שלי היא לקויות למידה.

עמלה עינת: כתבתי על זה, אני חוקרת את זה ואני עובדת עם זה.

עמלה עינת: חוסניה ג'בארה, לגבי השאלה על אפס פניות.

עמלה עינת: עבדתי השנה במסגרת המכללה האקדמית של תל-חי עם קבוצה של 14 סטודנטים ערבים מהאזור, שסובלים מלקויות למידה ברמה זו או אחרת.

עמלה עינת: היו פניות של עוד 24 סטודנטים, שלא יכולנו לקבל אותם.

עמלה עינת: היה קשה מאוד, אין לנו כלים, לא היה לנו שום כלי אבחוני.

עמלה עינת: אני לא יודעת ערבית, איש מהצוות שעובד אתנו אינו יודע ערבית, ערבית במובן העמוק של המילה, של תשתית השפה, של מבנה השפה.

עמלה עינת: חלק גדול מהלקויות הוא או דיסלקציה או קווים דיסלקטיים או תולדה של דיסלקציה או בעיות שפתיות.

עמלה עינת: אנחנו לא יכולנו לעזור, עזרנו דרך הידיעה שלהם, הלא טובה, בעברית, וזה רע מאוד, מה שיכולנו לעשות זו תמיכה כללית.

עמלה עינת: ל-24 האחרים שפנו לא יכולנו להיענות בכלל.

עמלה עינת: כשרצינו להשתמש בהם כחוד חנית, כי הם באים מהאזור, והם רצו לעשות עבודות עם ילדים שיש חשד שיש להם לקויי למידה, ההורים התנגדו באופן טוטלי, היה צריך לעקוף התנגדות זו בדרכים שונות, כדי להגיע אליהם בכלל.

עמלה עינת: יש לנו קבוצה בפועל ובפוטנציה.

עמלה עינת: אם היו נותנים לנו אדם שיכול היה לעזור בכיוון של השפה והתרבות, היינו יחד יכולים ליצור צוות, היינו יכולים לבנות מערך פעולה גם באזור.

זבולון אורלב: אני מבקש מאחרים לא להתייחס לנושא הסטודנטים.

זבולון אורלב: אנחנו נקיים דיון מיוחד על כל נושא לקויי הלמידה בהשכלה הגבוהה, כי זו סוגייה שעומדת בפני עצמה, ובכלל זה נייחד פינה מכובדת גם לנושא של המגזר הערבי.

זבולון אורלב: כרגע אנחנו מדברים על מערכת החינוך.

זבולון אורלב: לא רציתי להפריע לך קודם.

ראבח גזמאווי: אני אדבר כנציג הסתדרות המורים וגם כמנהל בית-ספר שעובד בשטח, שכל יום חי את הבעיה של לקויי למידה ושל נושא החינוך המיוחד בכלל.

ראבח גזמאווי: המורה של החינוך המיוחד, שנמצא היום בבית-הספר, עבודתו קשה ביותר.

ראבח גזמאווי: למה?

ראבח גזמאווי: מכיוון שנפתחו מסגרות של חינוך מיוחד שנקראות "שיטות מקדמות".

ראבח גזמאווי: המסגרת הזאת נשארת בבית-הספר כל כך הרבה שנים, שהיא תשרת את בית-הספר כל עוד שיש תלמידים שיש להם לקויות.

ראבח גזמאווי: הכיתה הזאת, שמאובחנת על-יד פסיכולוג, ושהרשות המקומית מטפלת בה, יש בה מגוון רב של לקויות, ולא רק כיתה מקדמת של פיגור קל או משהו כזה, בתוך הכיתה הזאת כל תלמיד הוא נושא בפני עצמו, יש לו לקות מיוחדת.

ראבח גזמאווי: לכן, המורה נתקל בקשיים רבים בנושא הזה, ואין פיצוי לזה.

ראבח גזמאווי: משרד החינוך מוגבל בהקצבות ממשרד האוצר, ומשרד האוצר נמצא במערכת של הממשלה.

ראבח גזמאווי: אם היו מקציבים אבחונים לתלמידים הספציפיים בכל מיני כיוונים: לקות למידה לבד, פיגור שכלי לבד וכן הלאה, המערכת היתה פורייה וטובה יותר.

ראבח גזמאווי: לא יכול להיות שמורה בבית-הספר יהיה כולבו לכל מערכת החינוך המיוחד בבית-הספר, ואין מי שיטפל במורה ואין מי שיטפל בתלמידים.

ראבח גזמאווי: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לפרופסור לם.

אורן לם: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות: נקודה אחת – העניין של תקצוב פיתוח מבחנים.

אורן לם: באמת בניצ"ן עשו עבודה ברוכה, אבל אי-אפשר להתעלם מהעובדה שגם ניצ"ן מסובסד על-ידי משרד החינוך, וגם המבחנים החדשים שהולכת לפתח דוקטור מיכל שני מתוקצבים באופן מלא על-ידי המשרד.

אורן לם: מכון "מופת" שייך למשרד החינוך.

דורית רפלנסקי: מופת זה לא ניצ"ן.

אורן לם: אני בהחלט מקבל, אבל צריך שתהיה הגינות.

אורן לם: מצד שני, אני פחות קודר ממך, דורית רפלנסקי, לגבי העניין של העלויות והעניין של הזמן.

אורן לם: כלומר, לגוף כמו ניצ"ן וגם לי באופן פרטי, אם מישהו יגיד לי ש-300 דולר זה הרבה כסף, זה הרבה כסף, אבל לא למשרד בהיקף כזה שצריך לטפל ב-20% של האוכלוסייה.

אורן לם: יש פרופורציות אחרות.

אורן לם: נקודה שנייה – הזמנים.

אורן לם: אם יתחילו עכשיו בתהליך כזה של תקנון מבחנים מתאימים, להערכתי זה לא צריך לקחת יותר משנתיים-שנתיים וחצי עד שמערכת כזאת תעמוד על רגליה בתקצוב מתאים, וכמובן בשיתוף פעולה.

אורן לם: החשוב ביותר זה שיתוף הפעולה של המשרד.

אורן לם: אי-אפשר יהיה לגשת ולתקנן מבחן כזה בלי נגישות למוסדות ונגישות מלאה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לחליל עליאן מוועד ההורים בבית צפאפא.

חליל עליאן: אני בוועד הורים כבר שמונה שנים, ואני מנסה להתגבר על הבעיה הזאת שנקראת לקויי למידה.

חליל עליאן: יש לי בן שהוא לקוי למידה, שאני בעצמי הבחנתי בזה בכיתה ב'.

חליל עליאן: אני מנסה להתמודד אתו מאז, ואני לא מצליח.

זבולון אורלב: הוא עבר אבחון?

חליל עליאן: הוא עבר אבחון מיוזמתי האישית, במרכז הבין-לאומי לקידום כושר למידה, שנמצא פה בירושלים.

חליל עליאן: האבחון היה בעברית.

חליל עליאן: היתה בעיה לאבחן את הילד.

חליל עליאן: אחרי האבחון רשמו בסיכום, שבגלל קשיי שפה אי-אפשר היה לאבחן אותו באופן מוחלט.

חליל עליאן: העברתי את הבן שלי לאבחון אצל פסיכולוג קליני, דוקטור שפיק מסאלחה, הוא אבחן אותו, ובאבחון מבחינת IQ, יש לו IQ גבוה.

חליל עליאן: פשוט יש לו בעיה בלימודים.

חליל עליאן: הבן שלי יושב פה, קוראים לו מוחמד עליאן, הוא נראה ילד נורמלי, לא מפגר.

חליל עליאן: למה אני אומר את זה?

חליל עליאן: פניתי לבית-ספר שהבן שלי לומד בו, ואמרתי להם שיש לי בעיה עם הבן, והם לא ידעו על מה אני מדבר.

חליל עליאן: מנהל בית-ספר, מורה בבית-ספר - לא ידעו על מה אני מדבר.

חליל עליאן: הסברתי להם את הבעיה, ואמרתי להם שבבתי-ספר יהודים, שלמדתי שם, יש בעיה כזאת, ומאבחנים את הילדים ומטפלים בהם, וצריך לטפל.

חליל עליאן: מנהל בית-הספר פנה לאחראים עליו, שזה משרד החינוך בירושלים, למנח"י.

חליל עליאן: מנח"י אמרו לו: אין לנו בעיות כאלה, אנחנו לא יודעים איך להתמודד עם דברים כאלה.

חליל עליאן: אנחנו לא יודעים מה לעשות עם הבן.

חליל עליאן: הבן הזה היום בכיתה י'.

זבולון אורלב: איפה הוא לומד?

חליל עליאן: בבית צפאפא.

חליל עליאן: האמת, אני מתקשה מאוד להתמודד עם הבעיה.

חליל עליאן: בית-הספר מתקשה יותר ממני.

חליל עליאן: אני בקשר יומיומי עם מנהל בית-הספר, עם היועצת בבית-הספר, ואין לנו פתרונות, כי במגזר הערבי אין פתרון לדברים האלה.

חליל עליאן: במינהל חינוך ירושלים אומרים: במגזר הערבי בירושלים המושג הזה לא קיים בכלל.

חליל עליאן: הם לא מוכנים לשמוע אותך.

חליל עליאן: יכול להיות שבמגזר הערבי בישראל – באר-שבע, גליל – ערביי ישראל, יש עוד מאבחן פה ומאבחן שם שיודע.

חליל עליאן: בית צפאפא משויכת למזרח-ירושלים, מזרח-ירושלים זה ירדן, ירדן זה לא ישראל.

חליל עליאן: אנחנו פשוט לא קיימים במדינה הזאת.

חליל עליאן: אנחנו נמצאים פה, מגיעים לכנסת, אבל אנחנו לא פה.

חליל עליאן: אני מבקש להתייחס לבעיה הזאת באופן רציני.

חליל עליאן: אני עוקב אחרי הדברים האלה, וראיתי דוח שהוגש לשר החינוך, שאומר מה אחוז הדיסלקטים ומה אחוז לקויי למידה ומה אחוז הנשירה מבתי-הספר בכל הארץ, גם לגבי יהודים וגם לגבי הערבים.

חליל עליאן: המילה ערבים לא מוזכרת שם.

חליל עליאן: אצל ערבים כתוב "אפס", "אפס" מכל הבחינות.

חליל עליאן: אני אבחנתי את הבן שלי, והלכתי לאבחון בשנת 1993, ועד היום לא מצאתי פתרון.

חליל עליאן: טוב שהגעתי למקום הזה.

חליל עליאן: ואני מבקש מהמקום הזה לפתור את הבעיה.

חליל עליאן: מלי דנינו אומרת שאין מודעות.

חליל עליאן: נכון שאין מודעות, אבל אם אני פונה למנהל בית-ספר ואם אני פונה למורים, ולמורים ולמנהל בית-הספר אין מודעות, אז מי אחראי עליהם?

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לסאהר עבאס, יושב-ראש ועד ההורים הארצי הערבי.

סאהר עבאס: אני מברך על המפגש הזה.

סאהר עבאס: נקודת ההתחלה שלי היא הדוח של גברת פרופסור מרגלית.

סאהר עבאס: מסקנות הדוח מקובלות עלינו, ואנחנו מבקשים ליישם אותן הלכה למעשה.

סאהר עבאס: למי שלא מכיר את הדוח, אני מצטט כמה משפטים מתוך הדוח: "לגבי מערכת החינוך הערבית, נמסר לחברי הוועדה דיווח המבוסס על סקר שנעשה בשפ"י, וכן על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, והמעיד כי תשתית שירותי הייעוץ והאבחון החינוכי-ייעוצי במערכת החינוך הערבית מצומצמים ביותר, וכי מספר היועצים והפסיכולוגים נמוך באופן משמעותי בהשוואה למערכת החינוך העברית.

סאהר עבאס: כמו כן, דווח כי קיים חסך חמור בכלי אבחון תקפים או מהימנים, המותאמים לאוכלוסייה הערבית.

סאהר עבאס: " "בדיונים ביטאו חברי הוועד מודעות לשונות התרבותית והחברתית באוכלוסייה במדינת ישראל.

סאהר עבאס: " אחת ההמלצות של הדוח: "יש לתת עדיפות להקצאת משאבים מיוחדים לתרגום והתאמת המבחנים לאוכלוסייה הערבית".

סאהר עבאס: הבעיה הונחה על שולחן משרד החינוך כבר ב-1997, כשהוגש הדוח של פרופסור מרגלית.

סאהר עבאס: שיעור הלקות, בין 10% ל-15%, מקובל עלינו, לא צריך להתחיל את העבודה מחדש ולעשות מיפוי מחדש.

סאהר עבאס: דבר ראשון, אנחנו מבקשים ליישם את הוראות הדוח.

סאהר עבאס: דבר שני, מתוך טיוטת חוזר המנכ"ל מחודש נובמבר, עברתי על הרשימה של מרכזי האבחון, ושם מצאתי רק שני כפרים ערביים: עוספיה וג'אסר אזרקה.

מוחמד כנעאן: בג'אסר אזרקה אין מרכז אבחון.

סאהר עבאס: כך כתוב בחוזר.

סאהר עבאס: אני לא יודע מה יש.

סאהר עבאס: מניתוח התקציב של משרד החינוך לשנת 2000 לא ראינו התייחסות באופן ספציפי לטיפול בלקויי למידה במגזר הערבי.

סאהר עבאס: אנחנו מבקשים להקצות משאבים לטיפול בבעיה.

סאהר עבאס: כהתאחדות ארצית של ועדי הורים יזמנו, בשיתוף פעולה עם מרכז אל-רזי, שלושה ימי עיון: אחד – בצפון, בגליל; שני – במשולש; ושלישי – בנגב, על מנת להעלות את המודעות בנושא הזה.

סאהר עבאס: אני רוצה להתייחס למה שאמרה גברת מלי דנינו, שאיפה שצריך – יש.

סאהר עבאס: אצלנו, למשל, בכפר, ביוזמה של המועצה המקומית, הקמנו מרכז חדש לטיפול בלקויי למידה ויש לנו שלוש מטפלות.

סאהר עבאס: אחת מהן יצאה לחופשת מחלה, ועד היום אנחנו לא מוצאים לה מחליפה.

סאהר עבאס: אם יש לכם כוח אדם שאתם יכולים לאייש, בבקשה, אנחנו נשמח לקבל.

סאהר עבאס: בשיחה אישית עם גברת ג'ודי בן-עזרא בעניין יועצים חינוכיים, היא אמרה לי שייתנו לנו שעות, ואנחנו מוכנים לאייש.

סאהר עבאס: אנחנו גם מבקשים שעות וגם מבקשים משאבים.

סאהר עבאס: תודה.

זבולון אורלב: חיה יגודה.

חיה יגודה: אני רוצה להזכיר שהרבה ילדים לקויי למידה עם IQ גבוה או אחר, כפי שנאמר על-ידי הסתדרות המורים, נמצאים בחינוך המיוחד.

חיה יגודה: אין מענה מהכיתה הרגילה, אז הם עוברים ועדת השמה ונכנסים לכיתות קטנות בבתי-הספר הרגילים לחינוך מיוחד, וגם לבתי-ספר ללקויי למידה.

חיה יגודה: נאמר שיש תשתית לעשות אבחונים, ולא באים.

חיה יגודה: אני מציעה לכם ללכת לכיתות, להוציא את הילדים מהכיתות ללקויי למידה, לבדוק אותם בתוך בתי-הספר, ולראות, לתת להם תוכנית וכן הלאה, שהם יוכלו להשתלב בחינוך הרגיל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: גברת תלמה הרצנו.

תלמה הרצנו: קיימת בדיקת תקשורת לגילאי שנתיים-שנתיים וחצי שמותאמת במיוחד למגזר הערבי, ונערכת בטיפות חלב.

תלמה הרצנו: אחד היבולים של הבדיקה הזאת, שהיא מאתרת מוקדם ילדים עם איחור בהתפתחות שפה ודיבור, שזה אחד הסימנים המובהקים לילדים עם ליקויי למידה.

תלמה הרצנו: במידה והילדים האלה יטופלו בזמן, לאחר שהם מאותרים, אנחנו נוריד במספר גדול מאוד ילדים עם ליקויי למידה.

תלמה הרצנו: לפחות נוכל להתחיל לטפל בילדים מוקדם ככל האפשר.

תלמה הרצנו: זה נכון שקיים מחסור באנשים שמטפלים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: דוקטור עזמי בשארה.

עזמי בשארה: דבר ראשון, אני מודה לכל האורחים שהשתתפו בדיון הזה.

עזמי בשארה: הדגשנו את החשיבות של הנושא הזה, אבל צריך שיהיו גופים מקצועיים שיטפלו בנושא הזה וימצאו פתרונות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני עומד על כך שהבעיה קיימת לפחות כמו שהיא קיימת במגזר היהודי ובשאר המקומות בעולם.

עזמי בשארה: יש דיפרנציאציה בתוך המגזר הערבי, אני חושב שהיא קיימת יותר בנגב מאשר במקומות אחרים, מסיבות סביבתיות ומסיבות משפחתיות, נישואין וכן הלאה, יש לקויי שמיעה וכן הלאה.

עזמי בשארה: לזה התכוון חאלד עסבה כאשר הוא דיבר על מיפוי, שיש צורך במיפוי.

עזמי בשארה: אבל לא לעשות מיפוי של אבחון כל לקויי נלמידה במגזר הערבי, כי בשביל זה אתה כבר צריך מאבחנים, וחזרנו לאבחון.

עזמי בשארה: כלומר, אם אתה רוצה לעשות מיפוי, אתה צריך לעשות אבחון; אם אתה רוצה אבחון, חזרנו לבעיה של מאבחנים, מה התקן, מה כלי האבחון וכן הלאה.

עזמי בשארה: כולם פה דיברו והסכימו שצוואר הבקבוק הוא מחסור בכוח אדם מקצועי לאבחון, מחסור בכלים לאבחון וטיפול אחרי שזה קורה.

עזמי בשארה: וטיפול, זה לא טיפול במחלה, הטיפול מלווה את האדם ומוצאים את מסגרת הלמידה הנכונה.

עזמי בשארה: האדם יכול להיות בכיתה רגילה, הוא יכול להיות מחוץ לכיתה הרגילה וכן הלאה, תלוי בדרגת לקות הלמידה.

עזמי בשארה: יכול להיות שכל מה שהוא צריך זה קצת יותר זמן בשביל לקרוא ולהבין, זה הכול.

עזמי בשארה: אין מחלה שמטפלים בה ונרפאים ממנה.

עזמי בשארה: אלא אם באמת, כמו שאמרה הגברת, שבטיפת חלב מטפלים במשהו שהוא יכול לפתח משהו אצל לקוי למידה כבר בגיל צעיר.

עזמי בשארה: לדעתי, אין מחלה שקוראים לה "לקוי למידה", והאבחון הוא לא דיאגנוזה של מחלה.

עזמי בשארה: זה אבחון של יכולת למידה וכן הלאה.

עזמי בשארה: אני לגמרי מסכים עם חברי ניצ"ן.

עזמי בשארה: דרך אגב, אנחנו לא באים לקטר, באמת לא באים לקטר.

עזמי בשארה: יש כאלה שמקטרים, זה לא אנחנו.

עזמי בשארה: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.

עזמי בשארה: בחברה האזרחית, תוך ארגון עצמי של החברה הערבית, אנחנו מעודדים - אני פה מדבר כל הזמן על אוטונומיה של החינוך הערבי.

עזמי בשארה: אני מת על זה שוועד ההורים הערבי יפעל כמו שפעלו אז.

עזמי בשארה: יש את אל-רזי ויקומו עוד עמותות – אבל מישהו צריך לטפל ולהדריך.

עזמי בשארה: אם במגזר היהודי עלו על הנושא לפני המגזר הערבי, אז שתהיה עזרה.

עזמי בשארה: הנה, אתם עוזרים.

עזמי בשארה: אין פה משהו קנטרני.

עזמי בשארה: מישהו צריך לטפל - שיהיה המגזר הערבי, עמותות ומכוני מחקר במגזר הערבי, קצת סיוע ממשרד החינוך, קצת סיוע מניצ"ן, ובאמת נפתח תוכניות.

עזמי בשארה: אני נגד תרגום.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, כשאני שומע את רדיו ישראל בערבית, אני הופך ללקוי למידה.

עזמי בשארה: אני לא מבין את הערבית שלהם.

עזמי בשארה: היא מתורגמת מעברית.

עזמי בשארה: הבוקר שמעתי חדשות, ולא הבנתי מה הם מדברים.

עזמי בשארה: זו עברית מתורגמת לערבית.

עזמי בשארה: למשל, שואלים אחראי לבנוני, איך היית מסביר?

עזמי בשארה: –"_________________ ?

עזמי בשארה: " כלומר, ____________ - היית מסביר, זה בעבר.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, זה לפעמים קורה לתלמידים הערבים בבחינות הבגרות, זה לפעמים קורה בטקסטים של ספרי לימוד, ואנשים חושבים שזה לקויי למידה.

עזמי בשארה: יש קונטקסט תרבותי, בשפה אחרת יש סדר שונה למשפט.

עזמי בשארה: אני בעד ללמוד קצת מהניסיון בירדן, אני בטוח שיש שם משהו.

קריאות: אין.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לחוסניה ג'בארה.

חוסניה ג'בארה: משום שיש תופעה של כ-50% מכלל התלמידים, מדובר מחטיבת הביניים עד התיכון, ואנחנו רוצים לצמצם את התופעה הזאת, ומשום שרק העשירים יכולים לעבור אבחון והעניים לא יכולים לעבור אבחון, כי צריך לשלם עבורו סכום מאוד גבוה, אז יש לנו צוואר בקבוק עבה.

חוסניה ג'בארה: מדובר בתקציב.

חוסניה ג'בארה: אני לא יודעת באיזה מידה תקציב ללקויי למידה מתבטא בתקציב של תוכנית החומש.

חוסניה ג'בארה: צריך להביא מאבחנים וכלים לאבחון בשפה הערבית, מאבחנים ערבים.

חוסניה ג'בארה: חוץ מזה, שמחתי לשמוע שקיימות השתלמויות למורים ערבים, ואני מבקשת להעביר את זה כחוזר למשרד החינוך, לכל בתי-הספר במגזר הערבי, שתהיה מודעות בקרב המורים ומנהלי בתי-הספר קודם כול.

חוסניה ג'בארה: אני מבקשת מכבוד היושב-ראש, שתהיה, בסיכום ההצעה, הקלה בקבלת תלמידים למכללות ולאוניברסיטאות לתואר MA, בכל המכללות והאוניברסיטאות, זה קיים עכשיו רק באוניברסיטת חיפה.

חוסניה ג'בארה: האם יש איש מקצוע מהמגזר הערבי בשפ"י?

חוסניה ג'בארה: ואם אין, אני מאוד מבקשת מכבוד יושב-ראש הוועדה להוסיף לסיכום.

יעל פרבר: יש איש מקצוע.

יעל פרבר: ג'ורג' חורי.

זבולון אורלב: תודה רבה לחוסניה ג'בארה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת מוחמד כנעאן.

מוחמד כנעאן: אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם מה שאמר חברי עזמי בשארה, שלא היתה שום כוונה למישהו מאתנו, חברי הכנסת הערבים, להשמיץ מישהו כאן, אלא להפך.

מוחמד כנעאן: אם היתה כזאת, זה פשוט מחוסר ידיעה בנושא הזה.

מוחמד כנעאן: לעצם העניין.

מוחמד כנעאן: לצערי הרב, עד לאחרונה הנושא הזה לא היה מטופל.

מוחמד כנעאן: מתשובתו של שר החינוך לנושא הזה, הוא אומר במכתב מ-20 בינואר: המשרד הכיר כמרכזי אבחון המוכרים לתלמידים לקויי למידה - תמרה, נצרת סכנין, רמה, שפרעם, עוספיה, אום אל פאחם, רהט, לקיה.

מוחמד כנעאן: הוא הכיר גם במרכז אל-רזי לשיקום ילדים, שהוא מכון פרטי.

מוחמד כנעאן: אני שמח על כך שסוף סוף המקומות האלה אושרו על-ידי משרד החינוך.

מוחמד כנעאן: חשוב מאוד למנות אדם לידו של מר עלי אסדי במשרד החינוך, שירכז את הנושא הזה, שיטפל בנושא הזה, שיפקח על הנושא הזה במגזר הערבי, שיקדם את המודעות של הנושא הזה במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: עם כל הכבוד למה שאמרה גברת מלי דנינו, שאין לי טענות על העבודה שהיא עושה למשרד מאז שהיא נכנסה לתפקיד, עדיין לא הגיעו לשטח במגזר הערבי.

מוחמד כנעאן: אם יש מרכזים כאלה צריך שיהיה מי שיעקבו אחריהם.

מוחמד כנעאן: הוועדה צריכה לצאת היום במסקנה, שצריך למנות אדם שיהיה מפקח אחראי, איש מקצוע מהדרגה הראשונה.

זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר לך, שבדיון על לקויי הלמידה גילינו בכלל, שמלי דנינו לא עובדת על תקן.

זבולון אורלב: כשאתה מדבר על המגזר הערבי, גם במגזר היהודי, הממונה על לקויי למידה, זה במחתרת.

מוחמד כנעאן: חמור מאוד שעד היום הזה אין במשרד החינוך מחלקה או אגף שיטפל, ואם היא לא על תקן זה עוד יותר חמור.

מוחמד כנעאן: הדרישה שלנו, שהגברת תהיה בתקן מלא ושיתווספו אליה עוד אנשים, לפחות אחד שיטפל במגזר הערבי.

זבולון אורלב: דוקטור אחסאן בשארה.

אחסאן בשארה: אני רוצה להבליט מילת קסם שמסתובבת כל הזמן, ואני רוצה שנבין אותה, והיא בעדיפות ראשונה, וזו המילה "מודעות".

אחסאן בשארה: מודעות זה רה-ארגון בתוך בית-הספר, מודעות זה שינוי עמדות, מודעות זה הפצת ידע.

אחסאן בשארה: הבעיה בעדיפות הראשונה היא מודעות, ואחר כך נטפל בלקויות למידה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עלי אסדי, בבקשה.

עלי אסדי: אני מודה לכל הגופים שתרמו ומעורבים בעניין.

עלי אסדי: אני חושב לזמן למשרדי, על דעת המשרד, צוות היגוי, שיכלול את כל הגופים שמעורבים, כולל אגף הבחינות, שנוכל לטפל בבעיה.

עלי אסדי: לאחר מכן אני, כחבר ועדת החומש, אדאג שנוכל להעביר את זה לשנה הבאה, ללא ספק ניצלנו את כל הכסף, כדי שהבעיה תזכה לטיפול.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מלי דנינו.

מלי דנינו: אני רוצה לדבר על העתיד ועל המשך ועל הצורך, כפי שעולה כאן.

מלי דנינו: גם במגזר היהודי, לא הזכרנו את עיירות הפיתוח ואת כל אזורי המצוקה, התמונה מאוד דומה.

מלי דנינו: הכנו ביחידה תוכנית למערך ארצי במחוזות, שייתן מענה טוב יותר, ממוקד יותר, ביישובים המקומיים.

מלי דנינו: ככל שיינתנו יותר משאבים ליחידה, נוכל לקדם את הנושא במגזרים השונים, כמובן גם במגזר הערבי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה להציע את הצעת הסיכום.

זבולון אורלב: אם לחברי הכנסת יש הערות, אני בהחלט מוכן לשמוע.

זבולון אורלב: ההחלטה מבוססת על כל הדברים – המודעות, כלי האבחון, המאבחנים, תוכניות הטיפול והמשאבים, כשבמאבחנים נכנסת גם ההשכלה הגבוהה וכן הלאה.

זבולון אורלב: הצעת הסיכום - ועדת החינוך והתרבות קיימה דיון ממצה בסוגיית לקויי הלמידה במגזר הערבי.

זבולון אורלב: לאור המצב העגום שהתגלה במערכת החינוך הערבית בכל מה שנוגע לבעיית לקויי למידה, המודעות אליה, אבחונה והטיפול בה.

זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשרד החינוך והתרבות ולכל הרשויות והגופים הציבוריים והוולונטריים הפועלים במערכת לפעול למען הגברת המודעות לבעיה זו בקרב ההורים, המורים ומנהלי בתי-הספר, תוך הבחנה ברורה בטיפול בין הבעיה הזאת לבין החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשרד החינוך לשתף פעולה עם הגופים הקיימים בשטח - ועדי ההורים, מכוני המחקר ומרכזי מחקר ואבחון – תוך הקצאת משאבים למען פיתוח כלי אבחון מיוחדים למגזר.

אחסאן בשארה: מהימנים.

זבולון אורלב: כלי אבחון מהימנים, מתוקננים, אוטנטיים ומיוחדים למגזר הערבי.

זבולון אורלב: ועדת החינוך קוראת להתמודד עם בעיית המחסור במאבחנים ובמטפלים במגזר הערבי על-ידי השתלמויות מורים, מלגות לסטודנטים ערבים בלימודים אקדמיים בנושא זה ובחינת פתיחת מסלולים מיוחדים להכשרת מאבחנים באחד או יותר ממוסדות ההשכלה הגבוהה, המכללות הקיימות או המכונים הקיימים.

זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשרד לספק את משאבי הלמידה הדרושים, ובכלל זה שעות הלימוד והכיתות הנחוצות לטיפול בתלמידים נזקקים, לטיפול מיוחד במסגרת בית-הספר לאחר האבחון.

זבולון אורלב: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להודיע למנהלי בתי-הספר העל-יסודיים במגזר הערבי על האפשרויות ודרך הטיפול בלקויי למידה לצורך התאמות בבחינות הבגרות.

מוחמד כנעאן: ברשותך, אם אפשר להוסיף, שהוועדה קוראת למשרד החינוך למנות מפקח או אחראי מהמגזר הערבי מטעם משרד החינוך, לצדו של מר עלי אסדי, שיטפל בנושא הזה.

זבולון אורלב: עד היום נזהרנו לא למנות בעלי תפקידים.

זבולון אורלב: מה שאנחנו יכולים לומר, שאנחנו פונים למשרד החינוך להתארגן או להציג בפני הוועדה דרך ארגונית-מינהלית, שתניח את דעתנו, לטיפול בנושא הזה.

יעל פרבר: אולי לתת את הדעת למינוי.

זבולון אורלב: לשקול, אני מוכן.

זבולון אורלב: הוועדה פונה למשרד החינוך והתרבות לשקול מינוי מומחה לקידום נושא לקויי הלמידה במגזר הערבי.

זבולון אורלב: תודה.

אחמד מחאמיד: מה הפתרון האלטרנטיבי שמציע משרד החינוך עד שיפתחו כלי אבחון?

אחמד מחאמיד: במה נאבחן היום את התלמידים כדי לתת להם הקלות?

אחמד מחאמיד: מה אני אענה לראש עיריית רהט?

אחסאן בשארה: יש לנו כלים אלמנטריים.

זבולון אורלב: אין צורך להכניס את זה בהחלטות.

זבולון אורלב: ברור ומובן שבינתיים משתמשים במה שקיים ומנצלים את הכלים הקיימים.

יעל פרבר: אין כאן ביטוי לכך שהשר אמר והצהיר, שהנושא הזה ידוע ומוזנח, והוא ייתן את דעתו.

יעל פרבר: יש כאן רושם שלא נעשה כלום.

זבולון אורלב: זו החלטה ראשונה.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הודעת נציגי שר החינוך, שהודיעו על מודעותו של השר לקידום הטיפול בלקויי למידה במגזר הערבי, ועל התוכניות והמשאבים שיוקצו לעניין זה.

זבולון אורלב: רבותי.

זבולון אורלב: תודה רבה.