ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 67, 2000-02-07 10:05

זבולון אורלב: והתרבות בעניין מדיניות התרבות של מדינת ישראל במאה ה21-, סיכום של ועדה בראשותה של פרופסור זוהר שביט- ועדה שהוקמה על ידי מר מתן וילנאי, שר המדע, התרבות והספורט, שהתבקשה לכתוב את תעודת התרבות חזון אלפיים.

מתן וילנאי: שאתן לפרופסור זוהר שביט לדבר.

מתן וילנאי: משנכנסתי לתפקיד, ובניגוד למחשבה שסוף כל סוף יש שר תרבות, תמיד היה שר תרבות - חינוך תרבות וספורט, תמיד היה שר תרבות.

מתן וילנאי: התברר לי שהדבר הראשון שאנשים מצפים ממני זה שאני אביא כסף.

מתן וילנאי: אזי הבנתי שבעצם נכנסתי לאיזו מין מכונה כזאת שצריכה להדפיס כספים, ושום דבר אחר לא חשוב.

מתן וילנאי: תוך זמן קצר זיהיתי שני דברים, קודם כל שהם צודקים, שצריך להביא כסף, זה נכון, ותכף אני אומר על זה שתי מילים.

מתן וילנאי: והדבר השני שיש עוד עניינים שצריך לעסוק בהם, ולא הכל זה העניין של הכסף.

מתן וילנאי: לכן ביקשתי מפרופסור זוהר שביט שתגבש מועצה, מליאה, ועדה רחבה ככל שניתן, כדי לעסוק בלזהות מה הם העניינים העיקריים שמטרידים אותנו בתרבות הישראלית, וזה יצא במקרה למילניום הבא.

מתן וילנאי: זה בכלל יצא טוב מבחינת לוחות הזמנים, וקראנו לזה בסוף תעודת תרבות חזון אלפיים.

מתן וילנאי: הכוונה הייתה לצאת מהשיגרה היום-יומית המתישה של מאבק על עוד עניין ועוד עניין, זה בעיקרו באמת תקציב, ולנסות ולראות את התמונה הרחבה.

מתן וילנאי: אני רוצה להדגיש את הדבר האחד שנראה לי העיקרי שבהם ויש עוד רבים אחרים; ופרופסור זוהר שביט תעמוד על זה בפירוט.

מתן וילנאי: העניין המרכזי הוא שהתרבות איננה תופסת את מקומה האמיתי במדינת ישראל.

מתן וילנאי: יש חוגים שעוסקים בזה, של אמנים, של אנשי התרבות שהם ברמה מהגבוהות שיש.

מתן וילנאי: החברה הישראלית כחברה איננה עוסקת בזה.

מתן וילנאי: הכוונה היא קודם כל לגרום לכך שהחברה הישראלית לא תעסוק כל הזמן בפלשתינאים ובלבנון ובסוריה, שאלו עניינים מאוד כבדים, ותעסוק גם בעצמה.

מתן וילנאי: בעצמה זה בתרבות שלה.

מתן וילנאי: תרבות זה מיגוון רחב.

מתן וילנאי: אני רוצה שיעסקו בזה, שידברו על זה.

מתן וילנאי: א' הוצאנו את המסמך הזה, ועל זה אני רק יכול להביע הערכה, וחלק מהעוסקים במלאכה יושבים כאן, והיו על זה כתבות בעיתונים, לטעמי לא די, היו תוכניות בטלוויזיה, לטעמי לא די.

מתן וילנאי: היינו אתמול אצל שר האוצר, לדעתי בפגישה מאוד חשובה.

מתן וילנאי: באנו הנה היום, אני מקווה שהיום זה יגיע לדיון בממשלה, שזה יגיע לדיון במליאת הכנסת, שיעסקו בעניין התרבות, פשוט לדבר על זה.

מתן וילנאי: יש לזה משקל עצום.

סילבן שלום: אבל זה הדור המבוגר.

מתן וילנאי: כאן די הרבה אנשים שיכולים לתת עדות מכלי ראשון.

מתן וילנאי: זה שווה בדיקה.

מתן וילנאי: למשל, במיעוט הערבי אתה נתקל בתופעה מעניינת, שהדור הצעיר כבר לא מתחבר אלינו.

מתן וילנאי: זה דבר הפוך, והוא גם דבר מאוד בעייתי.

המסורים מאוד: ברשות

המסורים מאוד: כם אתאר לכם כיצד עבדנו, ואחר כך אציג את עיקרי הדוח, ואיפה אני חושבת שיש לכם תפקיד מאוד מרכזי ביכולת ליישם את ההמלצות שלו.

המסורים מאוד: השר מתן וילנאי פנה אליי, אולי בעקבות פרסום בספר שיצא במוסד ביאליק שפרופסור משה ליסק הוא עורכה של כל הסדרה, על בנייתה של התרבות העברית בארץ ישראל, ואני החלטתי באמת להתגייס לעניין מתוך מחשבה שאולי הגיע הזמן לעזוב קצת את מגדל השן - אני פרופסור למחקר התרבות באוניברסיטת תל-אביב - ולפעול למען התרבות במדינת ישראל.

המסורים מאוד: למרבה המזל גייסנו לעניין עוד שישה חברי ועדה שהיו מסורים בצורה לא רגילה ועבדו במשך החודשיים האלה באופן מאוד אינטנסיבי.

המסורים מאוד: אני רוצה לחדד קצת את מה שאמר השר מתן וילנאי לגבי המקום של המסמך הזה.

המסורים מאוד: האבות המייסדים בתחילת המאה, שאלת התרבות הייתה אחת השאלות המרכזיות שהם עסקו בהן, מפני שהיה להם מאוד ברור שבלי תרבות לא תקום כאן חברה לאומית.

המסורים מאוד: זה נכון שאחד הנכסים העיקריים שעמדו לרשות החברה הזאת היה התרבות, אבל היה ברור שאי אפשר ליצור לכידות חברתית ועוגנים משותפים בלי קיומה של תרבות.

המסורים מאוד: למעשה, לכל אחד מן האבות המייסדים, יהיה זה דוד בן גוריון או יהיה זה זאב ז'בוטינסקי, הייתה מישנה מאוד סדורה של מה היא תרבות, ובאילו תחומים צריכה להיעשות עבודת התרבות.

המסורים מאוד: אני חושבת שבשם שנתנו למסמך הזה "תעודת תרבות", רמזנו אל ציטוט אל האבות המייסדים בנוסח "תעודה לישראל" מתקופת ההשכלה ואילך.

המסורים מאוד: הבחירה בשם באה למקם את המסמך הזה בהיסטוריה הארוכה של התרבות העברית.

המסורים מאוד: הדבר שאנחנו ניסינו לעשות בנייר הזה, זה לא לתת תשובות קונקרטיות לתחומי עשייה - למעשה אף תחום איננו נזכר כאן באופן קונקרטי - וגם לא לתת פתרונות מעשיים למכלול הבעיות שמאפיינות היום את העשייה התרבותית במדינת ישראל.

המסורים מאוד: ניסינו לתת את מפת התרבות, ובתוך מפת התרבות להצביע על התחומים שלפי הבנתנו מדינת ישראל חייבת לקבל עליהם אחריות בתחום העשייה התרבותית, ולהציע את הקווים העקרוניים שכדאי שהיא תפעל לפיהם.

המסורים מאוד: כדי להגיע למימוש של ההמלצות שלנו, כמובן שיצטרכו לחול הרבה מאוד שינויים בארגון של התרבות, ובעיקר בחשיבה על התרבות במדינת ישראל.

המסורים מאוד: ההנחה שלנו שהיא בשום אופן איננה הנחה מובנת מאליה, היא הנחה שתרבות היא זכות יסוד.

המסורים מאוד: כמו הזכות לחינוך וכמו הזכות לבריאות.

המסורים מאוד: למעשה מדינת ישראל לא הכירה עד היום בתרבות כבזכות יסוד.

המסורים מאוד: מכיוון שהיא לא הכירה בתרבות כזכות יסוד, היא איננה מאפשרת לעשייה התרבותית להתפתח באופן נאות.

סילבן שלום: תרבות.

סילבן שלום: זה הדבר הבסיסי המרכזי.

זוהר שביט: של תרבות אחת שאין בה מחלוקת בשאלה מה היא תרבות, ואוי לה לתרבות שאיננה עוסקת בחשיבה בשאלה מה היא תרבותה ומה היא תרבות.

זוהר שביט: יש הגדרה מקצועית של תרבות, ובכוונה המסמך הזה כתוב כמסמך מקצועי, כי אתה מייד מפנה לשאלות שהן שאלות מדיניות ולשאלות ערכיות, שללא ספק שהן לב ליבה של העשייה התרבותית.

זוהר שביט: כעת אפשר לשאול את השאלה איזה אינטרס יש למדינה לראות את התרבות כזכות יסוד?

זוהר שביט: אנחנו רוצים לטעון שהראייה של התרבות כזכות יסוד היא אינטרס לאומי ממדרגה עליונה.

זוהר שביט: הסיבה לכך שהיא אינטרס לאומי ממדרגה עליונה היא כפולה ואולי אפילו משולשת.

זוהר שביט: הסיבה האחת היא שהצלחתן של מדינות מודרניות, כלומר היוקרה של המדינה, הדימוי שלה, האופן שבו היא רואה את עצמה, והאופן שבו היא מראה את עצמה לעולם, ניכרים בהצלחה התרבותית שלה.

זוהר שביט: אנחנו רוצים להיות חברה מצליחה.

זוהר שביט: למדינת ישראל יש שתי שפות רשמיות, וחיים בה שני לאומים.

זוהר שביט: בצד הלאום היהודי שזאת מדינתו, חי מיעוט לאומי ערבי.

זוהר שביט: אנחנו סבורים שהמיעוט הזה סבל במשך שנים מאפליה בלתי נסבלת בתחום שאנחנו קיבלנו לעבוד בו, בכל מה שנוגע לתרבותו.

זוהר שביט: אנחנו חושבים שהגיע הזמן לחדול מן האפליה הזאת ולאפשר למיעוט הלאומי הערבי לפתח את תרבותו בצורה הנאותה, גם אם הדבר ידרוש אוטונומיה תרבותית למיעוט הלאומי הערבי.

סילבן שלום: כזאת.

זוהר שביט: שהמסמך נפתח בהגדרת התרבות, מאפייני יסוד של תרבות בחברה מודרנית, והפיסקה הראשונה כולה מגדירה אחרי הרבה מאוד מחשבה מה היא תרבות.

זוהר שביט: ההמלצה השלישית שלנו היא כפולה, ואני רוצה להסביר אותה, מפני שאני חושבת שהיא הובנה לא נכון בעיתונות.

זוהר שביט: אנחנו יוצאים מהנחה שאי אפשר לבנות תרבות בלא שתהייה ליבה משותפת, גרעין משותף, מרכז ערכי משותף.

זוהר שביט: יש לזה הרבה מאוד השלכות אחר כך על עבודת התרבות של המדינה.

זוהר שביט: אבל בניגוד למדיניות כור ההיתוך של שנות החמישים, שבה היה צורך ליצור ליבה משותפת לפעמים במחיר שיש חוקרים שרואים אותו ככבד, ויש שרואים אותו כהכרחי.

זוהר שביט: כור ההיתוך עשה את שלו, ועידן כור ההיתוך נסתיים לפי הבנתנו; לכן בצד קיומה של ליבה משותפת, אנחנו מציעים שהמדינה תאפשר את הריבוי התרבותי.

זוהר שביט: זה אומר שכל הקבוצות באוכלוסייה שיש להן עניין לשמר ולפתח את מסורת ארצות המוצא שלהן, יקבלו לכך את התנאים הדרושים, מתוך הכרה בקיומה של הליבה הזאת.

זוהר שביט: צריך להבין שהמושג שלנו של ריבוי תרבותי זה המושג שאנחנו מציעים כאן.

זוהר שביט: זה לא רב תרבותיות משסעת מיגזרית, שמניחה שקיימים הרבה מאוד גטאות של תרבות, אלא זאת תפיסה של מרכז אחד משותף, שבצידו יש פלורליזם תרבותי רב.

סילבן שלום: אפשרות לקבוע את זה.

אנה איסקובה: לתרבות גבוהה.

סילבן שלום: מהתחום עצמו, אבל לא בין תחום לתחום.

סילבן שלום: אם זה באותו תחום, בוודאי שאפשר.

סילבן שלום: וגם בכל דבר.

סילבן שלום: המילה הזאת היא מילה נרדפת.

זוהר שביט: לא קשור אם המדינה היא קטנה או גדולה, כמו בכל תרבות יש מרכז ושוליים, מרכז ופריפריה.

זוהר שביט: הפריפריה יכולה להיות גם בתל-אביב.

זוהר שביט: יש פריפריות בתל-אביב.

זוהר שביט: זה לא עניין רק גיאוגרפי.

זוהר שביט: יש לו גם ביטויים גיאוגרפיים.

זוהר שביט: אנחנו חושבים שצריך לעשות חשיבה מחודשת על יחסי המרכז והפריפריה ולתת להם פתרונות.

זוהר שביט: לתת להם פתרונות של אמת, מפני שזה חלק מן הבעיות של השסעים החבריים שנובעים מכך שלא מכירים בכלל בקיומן של הבעיות בין מרכז ושוליים.

זוהר שביט: עוד שאלה שאנחנו חושבים שצריך לחשוב עליה מחדש, והיא שאלה מאוד עדינה ומאוד קשה בכל התרבותיות, זאת השאלה איך שומרים על איזון בין מה שרוצים לשמר בנכסי התרבות או בין המוסדות המצליחים והקיימים ונתמכים על ידי המדינה, לבין כל היוזמות החדשות, הגופים החדשים, שמבטיחים את הדינמיקה של התרבות - והם אלה שמעוררים את התרבות, למרות שבחלקם הגדול הם יכולים אחר כך להיעלם.

זוהר שביט: איך המדינה נותנת אפשרות לדינמיקה הזאת?

זוהר שביט: מוכרחה להיות על כך חשיבה.

זוהר שביט: יש במדינות שונות פתרונות שונים.

זוהר שביט: אבל יש על כך חשיבה ויש לכך פתרונות.

זוהר שביט: אנו היום למעשה, אנחנו לא מוצאים פתרונות.

זוהר שביט: אנחנו אומרים: תשברו את הראש שנתיים; אחר כך אולי תקבלו תמיכה בתור פרוייקט, תמצאו אבא עשיר, בן זוג עשיר, תגוועו מרעב, תשברו את הראש - אתם רוצים לעשות אמנות, זאת בעיה שלכם.

זוהר שביט: זאת לא התנהגות סבירה של מדינה נורמלית, ולא הייתה התנהגות של החברה שלנו לא בתחילת המדינה וגם לא בתחילת הישוב.

זוהר שביט: אלה הם עיקרי ההמלצות שלנו.

זוהר שביט: אנחנו מציעים בהמשך גם שורה של המלצות עקרוניות איך אפשר לגשת למימוש שלהן.

זוהר שביט: אני מאוד מקווה שאתם תהיו שותפים לדרך של מימוש ההמלצות.

זוהר שביט: אני חושבת שיש שני תחומים שבהם לוועדה הזאת יש חשיבות עצומה.

זוהר שביט: האחד הוא התחום של החקיקה.

זוהר שביט: אנחנו מאמינים גדולים בחקיקה, מפני שחקיקה היא בסופו של דבר דבר שמחייב את המדינה ונותן ביטוי גם למערכת הערכים וסדרי העדיפויות שלה, וזה התחום שאתם יכולים לפעול בו היטב.

זוהר שביט: התחום האחר הוא שבהיות

זוהר שביט: כם מופקדים גם על השידור הציבורי, אתם יכולים לתרום תרומה חשובה מאוד למחוייבות של השידור הציבורי לתרבות.

יהודית נאות: מישהו היה צריך לרכז את זה, אבל זה נכון שהיינו צריכים משהו כדי שנתחיל את הדיון הציבורי בעניין.

יהודית נאות: העובדה שלא התייחסנו כראוי לתרבות, היא בעצם הסיבה למעמד הבלתי ראוי של האומן היוצר במדינה.

יהודית נאות: הרי אם אנחנו איננו עוסקים בתרבות, ואנחנו מקצים אילו שאריות מתחת לשולחן לעניין הזה, אזי בוודאי שמי שעוסק בזה יוצא נפגע לחלוטין, והחמצנו בעניין זה.

יהודית נאות: אני חושבת שטוב עשיתי, ואני ממש מודה לכם על העבודה; אינני מאמינה שאנשים שלא עוסקים בחומר יכולים לחבר דוח כזה, כי אני חושבת שאנחנו צריכים להתחיל את הדיאלוג הציבורי.

חוסניה ג'בארה: דפדפתי בספר, ולא כל כך התמצאתי בכל מה שיש בתוכו, אבל שמעתי את פרופסור זוהר שביט, ושמחתי לשמוע מספר נקודות.

חוסניה ג'בארה: אני גם שמחה שכבוד השר הוא יושב ראש ועדת שרים שמטפלת בכל העניין של המיגזר הערבי, ואני שמחה מאוד שאתה גם במשרד התרבות והספורט.

חוסניה ג'בארה: אין תקציב יחסית בפיתוח, ויש פער מאוד גדול מבחינת התרבות הערבית.

חוסניה ג'בארה: אם אנחנו רוצים לדבר על סגירת פערים, אני חושבת שדרוש פה שידוד מערכות בתפיסה או במדיניות המשרד הזה כלפי התרבות הערבית.

חוסניה ג'בארה: אני חושבת שההצעה שעלתה פה על ידי חבר הכנסת סילבן שלום היא הצעה מצויינת, אם אנחנו באמת רוצים לסגור פערים, לתת אוטונומיה תרבותית לתרבות הערבית, וכמו שדיברו על זה גם במשרד החינוך - לתת אוטונומיה לחינוך הערבי; ואני חושבת שזה צעד מאוד חיובי.

חוסניה ג'בארה: למעט בית הגפן בחיפה, שלא בדיוק מקבל את התקציב הראוי לו, אני חושבת שצריכים לפתוח גם עוד מקומות מהסוג הזה כדי לחזק את התרבות במיגזר הערבי ובישובים הערביים.

קולט אביטל: לפרופסור זוהר שביט.

קולט אביטל: אני חושבת שהדיון והעיסוק בעניין, היסודיות שבה טופל העניין - למרות שלא קראתי את הדוח - ראויים לציון.

קולט אביטל: חלק מההתייחסות שלי לתרבות וחלק מהטיפול שלי בעניין התרבות, נובע משנים רבות של טיפול בעניין בחוץ לארץ.

קולט אביטל: יש פער אדיר בין ההכרה הניתנת לתרבות הישראלית בקרב גויים, קריאת הספרות על ידי סינים, איטלקים או צרפתים, לבין ההתייחסות הבסיסית של העם היהודי, ואני חושבת שהעניין של התרבות חייב להפוך לממד בעל חשיבות עליונה בדיאלוג שלנו.

קולט אביטל: הייתי אומרת שאינני יכולה אפילו להגיד עד כמה שזה חשוב בדיאלוג שלנו עם יהודי התפוצות, שלצערי אינם מכירים בתרבות; עדיין אתה שומע אנשים רציניים בעלי מעמד חברתי תרבותי ואינטלקטואלי, שמתייחסים אלינו כאל תרבות ההורה והפלאפל.

קולט אביטל: כל עוד אין תפיסה, אין הבנה בקרב יהודי התפוצות מה זאת ספרות עברית, מה זאת תרבות עברית, לא נגיע לשום דיאלוג.

קולט אביטל: להיפך, ככל שעובר הזמן יש התרחקות מישראל מהרבה מאוד סיבות.

קולט אביטל: לכן אני מציעה לכלול גם את זה באיזו שהיא צורה בתחומי הטיפול שבהם נצטרך לעסוק.

השאלה הראשונה היא: כאשר אני רואה כאן בבחינה של מי זה תרבות, ולקחו כאן עולה חדש, ערבי ויוצא עיירות פיתוח, כדי לייצר כביכול איזה ייצוג נרחב לאוכלוסייה, אזי זה מלאכותי.

השאלה הראשונה היא: כי לקחו אחד מכל מקום, אבל יש עוד עשרה אחרים נוספים שבדרך כלל מייצגים אותו זרם ואותה חשיבה.

השאלה הראשונה היא: אזי מי בוחן את התרבות?

השאלה הראשונה היא: זאת השאלה הראשונה.

השאלה השניה: הכוונה היא כוונה ברורה, והדברים הם דברים ברורים.

השאלה השניה: גם תת תרבות וגם תרבות נחותה, את שני המונחים אני מוכן לקבל ולאמץ.

השאלה השניה: אבל בכל מקרה כאשר אנחנו מדברים, אזי קודם כל אנחנו צריכים לדעת מי בוחן.

השאלה השניה: אחרי שגמרנו מי בוחן, לשאול מה היא תרבות, אחרי שבחנו ואמרנו מה היא תרבות, אנחנו באים ואומרים: האם יש אפשרות לדרג תרבות?

השאלה השניה: דירוג תרבותי לפי דעתי בין מיגזר או בין תחום לבין תחום אחר הוא דבר שהוא כמעט בלתי אפשרי.

השאלה השניה: מי יקבע שהתחום הזה הוא תחום יותר חשוב מהתחום האחר?

השאלה השניה: זהו דבר שנובע מטעמיו של הבוחן ולא מאיזו שהיא קביעה אבסולוטית, שאני יכול להגיד שא' עולה על ב'.

השאלה השניה: לכן ההגדרה הזאת היא הגדרה מאוד מאוד מהותית.

השאלה השניה: קביעת מצויינות.

השאלה השניה: קביעת מצויינות היא שם נרדף או שם קוד לאליטיזם בכל תחום.

השאלה השניה: אם זה מקבלה לאוניברסיטאות, שהאוניברסיטה העברית החליטה להפוך את הקבלה למצויינות, זה שם נרדף לקבלה מסויימת מאוד של מיגזר או של אנשים.

השאלה השניה: גם בתוך התרבות עצמה מצויינות זה דבר שאותי קצת מפחיד, לא שאני נגד מצויינות, מצויינות זה דבר מאוד מאוד חשוב, אבל האם לא בעניין הזה אנחנו הולכים עוד פעם לכיוון מסויים שבו אנחנו רוצים שדבר מסויים או תחום מסויים או מיגזר מסוייים הוא יהיה המצויין, והאחר לא?

השאלה השניה: אתה בתור אחד שנמצא כאן וניסח את העניין רואה בזה אוטונומיה תרבותית כצעד הלאה, או שאתה אינך רואה בזה צעד הלאה.

השאלה השניה: אני אינני יודע, אינני יכול לקרוא את נבכי נפשך.

השאלה השניה: אבל אני חושב שההגדרה כאוטונומיה תרבותית היא מסוכנת.

השאלה השניה: קביעת התרבות על ידם, כמובן, כמו שאני לא חושב שלחרדים אפשר לבוא ולקבוע מה היא תרבותם שלהם.

השאלה השניה: אבל אוטונומיה כאוטונומיה, כשכאן יש דרישה לאוטונומיה לאומית, היא מה שנקרא שלב אחד נוסף בסולם, שאנחנו מסייעים לאלה שחושבים על אוטונומיה לאומית ועוזרים להם.

זבולון אורלב: הוועדה ובעצם העבודה.

זבולון אורלב: אני חושב שהדוח כמו שהוא, באמת חושף אותנו לדיונים ולדעות, ואני כבר רוצה להציע בהתחלה, כי אני רואה בזה מסמך לדיון, שראוי שהשר ישקול אם לא לקיים כמה ימי עיון בהשתתפות רחבה יותר של ציבור, של היוצרים עצמם, ולו במסגרת המצומצמת כמו שיכולה לעשות ועדת החינוך והתרבות; כי בסופו של דבר תרבות זו נחלת עם, היא צריכה להיות הרבה יותר מעוגנת בהסכמה יותר רחבה למטה, ואני באמת רוצה להציע שתקיימו מספר ימי עיון בעניינים האלה.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים לדעת שאנחנו עומדים בעצם בשנה שהתרבות מקוצצת לא רק בחמישה האחוזים הפורמליים שכתובים בתקציב, אלא הרבה מעל ומעבר לכך, בגלל סיבות שנקבנו בהם, בגלל שהרשויות המקומיות מקצצות, ובגלל שהסוכנות היהודית מקצצת, ההסתדרות מקצצת והתנועה מקצצת - כולם מקצצים בתרבות.

מתן וילנאי: שקלים שזה משהו כמו שלושה אחוזים.

מתן וילנאי: אתה צודק במאה אחוז שגופים אחרים נעלמים לנו.

מתן וילנאי: אם אני אתנהג לפני הכללים, אזי גופים ייעלמו.

מתן וילנאי: התקציב הממשלתי הוא עשרה מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: וזה לא חמישה אחוזים.

זבולון אורלב: הקיצוץ כאן הוא קיצוץ גדול מאוד - כלומר שכל הרשויות שהן בעצם אמורות לפרנס ואמורות לתקצב - בעוד אנחנו עוסקים בכאן בחזון, המציאות טופחת על פנינו, ואנחנו ניצבים בפני מציאות מרה.

זבולון אורלב: יש שלושה חוקים תרבותיים.

זבולון אורלב: חוק המוזיאונים, חוק הקולנוע וחוק הספריות הציבוריות.

זבולון אורלב: צר לי לומר, אלה שלושת המיגזרים הכי אומללים, למרות שיש לגביהם חוקים, ולכאורה נקבעה הנורמה.

זבולון אורלב: בקולנוע היה כבר חוק תקציב שדיבר על תקציב, ואתם פה מדברים על אחוז אחד מתקציב המדינה.

זבולון אורלב: לפי חשבון גס זה שני מיליארד ומאתיים מיליוני שקלים, בשעה שתקציב התרבות הוא שלוש מאות ומשהו מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: גם בזה מקצצים לדעתי בסדר גודל - עם כל החשבונות של רשויות וכדומה - של בין עשרים אחוזים לשלושים אחוזים ריאלית, ובסופו של דבר העול נופל על האזרחים דרך ההשתתפויות שלהם, ההכנסות העצמיות.

זבולון אורלב: לכן אני אומר: פה צריך להבין שהבעיה היא לא בעיה שיחוקקו חוקים.

זבולון אורלב: חוקים לא פותרים בעיות תקציביות.

זבולון אורלב: אין חוק שמבטיח מה שעות המינימום לתלמיד.

זבולון אורלב: החוק איננו מבטיח שום דבר בכל עניין, וגם בעניינים החברתיים.

זבולון אורלב: לכן זה רק מחייב אותנו שמי שבאמת דואג לתרבות, צריך לקיים כאלה דיונים וצריך לעשות חריש עמוק, כדי שמעמד התרבות ומעמד היוצר ומעמד האמן יהיו כל כך איתנים שהממשלה וקובעי המדיניות יקציבו להם את ההקצבות.

זבולון אורלב: יחד עם זה שאני מסכים שהיה הקיפוח כמו בהרבה תחומים של המיגזר הערבי, וגם פה היה קיפוח, וצריך לתקן אותו, ותמצאו בי ידיד נאמן כדי לתקן אותו.

זבולון אורלב: יחד עם זה צריך להבין שהבעיות של התרבות הערבית והתרבות היהודית הן בעיות שונות.

זבולון אורלב: כיוון שהתרבות הערבית, מלבד התרבות שצריכה ליצור האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, יש יצירה ערבית בעולם הערבי כולו, בשונה מהעם היהודי, שזאת מדינתו היחידה, ובעצם פה ישנה התשתית התרבותית היחידה שלו.

זבולון אורלב: אין תיאטרון בעברית באף מקום בעולם.

זבולון אורלב: הדוח נתן כאן כל הזמן מקדם של הגמוניה לתרבות הישראלית, לתרבות היהודית, כי צריך להבין זאת.

זבולון אורלב: זמרים בעברית יוצרים בעולם.

ענת מאור: חושבת שבצדק.

ענת מאור: גם עצם העובדה שכל כך הרבה חברי כנסת יושבים בעניין כזה, בדיוק מעידה על החשיבות ובאמת על הרצינות.

ענת מאור: אני רוצה לברך קודם כל את השר מתן וילנאי על היוזמה ועל "הרמת" העניין; את פרופסור זוהר שביט, שאת הנמרצות שלה ואת הכשרון שלה אנחנו מכירים גם מתחומים אחרים ומאוד מעריכים אותם, וגם את כל חברי הוועדה - שכרגיל עושים את זה בהתנדבות, במסירות ובמקצועיות.

קריאה: התרבות.

קריאה: מזמינים את כל ראשי התרבות.

קריאה: היא קובעת את סדר היום הלאומי.

ענת מאור: שאיננה עדיין בדוח, והיא נראית לי חשובה מאוד לדיון, בתקווה שבאמת נעבור היום לחברה של שלום.

ענת מאור: זה עדיין איננו מובטח.

ענת מאור: האירועים הפוליטיים פה צריכים לקדום.

ענת מאור: אבל בתקווה שזה יקרה בשנה הקרובה, בשנתיים הקרובות, נדמה לי שהדיון על מעבר לתרבות של שלום או מחברה מגוייסת לחברה אזרחית, זאת גומחה תרבותית ממדרגה ראשונה.

ענת מאור: זה לא מובן מאליו שברגע שיש הסכם שלום גם החברה יכולה להפנים, לעכל ולאמץ דפוסים של שלום, וזה יכול להיות ממש נהפוך הוא.

ענת מאור: הגורם המלכד, הגיבורים והדימויים הם עניין מאוד חשוב.

האחד: העניין השני זה העניין של הקמת רשות ישראלית לתרבות ולאמנות.

האחד: טרם ראיתי בדיוק איך הדוח מתייחס לזה.

האחד: אני רוצה להזכיר שיצא דוח זה לפני כן, של מדיניות תרבות בישראל - שהוא גם מעולה וגם הוא עשה סקרים.

האחד: לידיעת חברי הוועדה העניין של הקמת חוק ישראלי לתרבות ולאמנות למעשה כבר עבר שתי כנסות ב"גלגול של כמעט".

האחד: בכנסת השלוש-עשרה, מר אברהם בורג, שהיום הוא יושב ראש הכנסת, הציע הצעת חוק, ובגלל שהוא נבחר לסוכנות-

ענת מאור: כל המבנה הארגוני, שזאת תהייה רשות עצמאית נוסח אנגליה, ולא שייכת למשרד המדע או התרבות.

ענת מאור: הדבר השני זה העניין התקציבי.

ענת מאור: החוק לא יכול לשנות הכל, אבל בהיעדר חוק, אזי כל התשתית למאבק מול האוצר היא בשלב יותר נמוך.

יהודית נאות: התקציב במועד לוועדות הנוגעות בדבר, שיכלו לעשות הד ציבורי ולחץ ולעזור בכך.

ענת מאור: הכנה לקריאה ראשונה.

ענת מאור: ייתכן מאוד שיש הצעות נוספות.

ענת מאור: ההצעה הזאת שאני הנחתי עם עוד חברי כנסת בנויה באמת על המשך העבודה של יוסי פרוש שעבד עם שולמית אלוני.

ענת מאור: זאת התשתית.

ענת מאור: אני אומרת שאם יש הצעות נוספות - אזי להעביר הצעות נוספות.

ענת מאור: אני חושבת שאת העניין הזה צריך להתחיל לקדם, ואז יש גם רלוונטיות לשאלות שלך, חברת הכנסת יהודית נאות; אבל אני חושבת שיש בזה הרבה יתרונות, ואני גם מציעה שיעבירו עוד הצעות, ואם יש לכם ניסוח ממשלתי במקביל, כפי שאני גם התחייבתי שנחכה ונמתין, צריך את העניין הזה לא לעכב.

ענת מאור: בעניין החקיקה אני מסכימה איתך, ואני כן מציעה קצת לקדם בכל זאת מה שנראה דרוש מיידית, כולל בחוק יסוד הזכויות החברתיות, שאם הוא אכן יקודם בכנסת הזאת, לבקש להכניס את עניין התרבות.

מיכאל נודלמן: הצוות שהכין דיווח כזה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו עדיין מדינה רב תרבותית, למרות שאנחנו רוצים שתהייה איזו תרבות מסויימת, תרבות ישראלית אולי.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה עניין חשוב מאוד, כי בלי תרבות אין מדינה.

מיכאל נודלמן: אפשרית מדינה רב תרבותית, אבל צריך להיות איזה סדר עדיפות, איזו תרבות אנחנו מפתחים בתקציב של המדינה, ואני חושב שפה צריך לעשות דיון ציבורי, דיון של שנה, ואנחנו צריכים להבין מהי תרבות ישראלית, ואינני מדבר על תרבות ישראלית או על התרבות הערבית.

מיכאל נודלמן: בתוך החברה הישראלית יש הרבה תרבויות, כי זאת מדינה של עולים, מדינת עליות.

מיכאל נודלמן: אני יודע שיש הרבה מדינות שבהן יש ויכוח עד היום איך לפתח מדינות רב תרבותיות.

מיכאל נודלמן: מי שחושב שזה צריך להיות כמו גינה, איפה כל פרח צריך להיפתח, וזו גינה יפה, זה ציבור, לא חברי כנסת צריכים להחליט באיזו צורה אנחנו צריכים להמשיך, ומה זאת תרבות ישראלית?

מיכאל נודלמן: מה זאת תרבות?

עזמי בשארה: שדפדפתי וממה ששמעתי, אני אגיד כמה דברים.

עזמי בשארה: זה לא ממצה, דיון כזה אינו יכול להיות ממצה; זה באמת קצת כדי לצאת ידי חובה לדון בצורה הזאת בדוח כזה מורכב, ואני מניח שהוא מלא גם הנחות יסוד לגבי כל מיני הגדרות שעליהן דיבר חבר הכנסת סילבן שלום.

זבולון אורלב: בדוח.

עזמי בשארה: ישנה תרבות מתמשכת שנקבעת גם במנהגים, גם בנורמות הקיימות בחברה; גם ישנם מבנים קיימים בכל חברה אנושית שהם יוצרים ומשעתקים תרבות אשר תומכת במבנים האלה הקיימים.

עזמי בשארה: אינני חושב שהתרבות שנוצרת במשפחה גרעינית, שהיא דומה לתרבות שנוצרת ותומכת בהיווצרותם של שבט או חמולה.

עזמי בשארה: אני לא מהאנשים התומכים, אני אפילו אוייב, של הגדרת תרבות בצורה קשוחה ולהגיד זאת תרבות ערבית, זאת תרבות עברית.

עזמי בשארה: אנחנו רוצים רב תרבותיות, כאשר התרבות הערבית היא זאת.

עזמי בשארה: תרבות ערבית זה איך שאנשים רוצים להגדיר אותה, או שתרבות יהודית היא זה וזה.

עזמי בשארה: אני נגד זה.

עזמי בשארה: ישנם פה המתנדנדים בכור היתוך.

עזמי בשארה: מתי אנחנו היינו חלק מכור ההיתוך?

עזמי בשארה: האם כור ההיתוך היה אמור לגבינו אי פעם?

עזמי בשארה: כור ההיתוך היה של קיבוץ גלויות.

עזמי בשארה: כור ההיתוך לא נועד לי.

עזמי בשארה: אני רוצה להגיד לכם שכור ההיתוך הוא ויכוח פנים יהודי.

עזמי בשארה: אני לא חלק ממנו.

עזמי בשארה: תשובה לכור ההיתוך היא הרב תרבויות של היהודים.

עזמי בשארה: אני לא חלק מהרב תרבויות.

עזמי בשארה: העניין הזה של להכיר בתרבות דתית, מה זה?

עזמי בשארה: מה זה תרבות דתית?

עזמי בשארה: אף אחד איננו יודע.

עזמי בשארה: אין תרבות דתית.

עזמי בשארה: יש כמה תרבויות דתיות.

טומי לפיד: את רשות הדיבור לדקה, כדי לברך את השר מתן וילנאי על היוזמה הזאת שלו, כי בזכות היוזמה שלו התרבות בכלל נכנסת עכשיו בדלת הראשית ולא בדלת האחורית לתוך הדיון הציבורי, וזה יפה שהיושב ראש זבולון אורלב העלה את זה לסדר היום.

טומי לפיד: אני רק יכול להבטיח לכם שסיעת שינוי, ואני בטוח שחברת הכנסת יהודית נאות מייצגת אותה פה בכבוד רב, תעשה את הכל כדי לאפשר לך, אדוני השר, לממש את הצעות הדוח הזה.

זבולון אורלב: שאתה תחת השם "אשכולות".

חנן יובל: אז אני יוצר, חברות וחברים, אני מלחין ואני רוצה לחזק את השר, את הוועדה, תודה לאל שהם קיימים, ועל התודה לאל הזה אני רוצה לשים את ההערה.

חנן יובל: אני פה בכובע של המבצע.

חנן יובל: אני גם זמר, ואני נציג של אשכולות.

חנן יובל: אשכולות היא חברת התמלוגים של אמני ישראל, ואני נציג אמ"י – איגוד אמני ישראל.

חנן יובל: מדברים פה על מעמד האמן.

חנן יובל: יש סיפור על שלושה אנשים שהיתדפקו על שערי שמיים וביקשו להיכנס לגן העדן.

חנן יובל: שאלו את הראשון: מי אתה?

חנן יובל: הוא אומר: אני רופא, אני ריפאתי אנשים, אני הארכתי את חייהם, הקלתי על סיבלם.

חנן יובל: אמרו לו בכל הכבוד, היכנס לגן עדן.

חנן יובל: השני: מי אתה?

חנן יובל: אני מהנדס.

חנן יובל: אני בניתי בניינים ונתתי לאנשים מקום לגור ולחיות ובתי חרושת כדי שיוכלו להתפרנס.

חנן יובל: השלישי, מי אתה?

חנן יובל: הוא אומר: אני מוסיקאי.

חנן יובל: אני הנעמתי לאנשים, הקלתי על סיבלם ברגעים קשים, שימחתי אותם.

חנן יובל: אז אמרו לו: תיכנס, אבל דרך השירותים או דרך המטבח.

מאיר אהרונסון: אמן מבצע.

מאיר אהרונסון: אזי זה רק אמנים מבצעים.

חנן יובל: מצטט את מה שאילי גורליצקי, שהוא מנכ"ל אשכולות, אומר: "קיים מסמך מעמד האמן המהווה המלצה אשר התקבלה במושב ה21- של הוועידה הכללית של אונסקו בבלגרד, ביום 27 באוקטובר 1980.

חנן יובל: מעולם לא התקיים דיון ממצה במסמך הזה בישראל, בו לקחו חלק אמנים ומשרדי ממשלה.

חנן יובל: מדוע?

חנן יובל: ארצות רבות יישמו חלקים נכבדים ובישראל כלום.

חנן יובל: אנו מציעים שנקיים בדחיפות דיון במסמך הזה שזכה לשיפורים והרחבות בעשרים השנים האחרונות".

חנן יובל: ישנו מסמך נוסף של אמנת רומא להגנת מבצעים.

חנן יובל: עוד דבר שהיה ראוי להתייחס אליו בהכללה.

מתן וילנאי: והיא בדיוק תעסוק בהלסינקי וברומא ובכל

אנה איסקובה: חסרים לי שם דברים שהוכנסו כנספח בשמי, אבל איך שהוא לא מצאו ביטוי.

אנה איסקובה: דבר ראשון הגדרה של תרבות ארץ המוצא.

אנה איסקובה: תרבות ארץ המוצא, כפי שניתן להבין זאת, וכפי שזה הובן כנראה על פי התגובות של מי שדיבר כאן, זאת תרבות שאיננה כוללת אלמנטים יהודיים.

אנה איסקובה: בעוד שבתרבות ארץ המוצא יש שני יסודות, או שני זרמים, והם שונים זה מזה.

אנה איסקובה: למשל כשאנחנו מדברים על תרבות רוסית, קיימת תרבות רוסית-יהודית מאז לפחות המאה התשע-עשרה, שהתבטאה בשלוש שפות: בעברית, ובתור שכזאת נכנסה לתרבות העברית, באידיש, בתור שכזאת נכנסה לתרבות אידיש - והיום היא גם תרבות עזובה – וברוסית, שנכנסה לתרבות מיוחדת יהודית-רוסית שנבדלת בצורה די משמעותית מתרבות ארץ האם, שהיא התרבות הרוסית.

אנה איסקובה: לכן השאלה למה להתייחס קודם כל, ואיך להתייחס לתרבות ארץ המוצא, היא שאלה לא פשוטה.

אנה איסקובה: בזמנו עוד דובר על כך שהדור השני כבר לא ידבר רוסית.

אנה איסקובה: קודם כל יש בדור הזה נטייה עולמית לשמור את שפת האם ואת הקשר לתרבות האם, ואם מישהו היום יעבור באוניברסיטאות באר-שבע, תל-אביב, ירושלים, ישמע לא פחות רוסית מאשר עברית, וזה מפיהם של אנשים צעירים, שבהחלט יודעים עברית.

אנה איסקובה: ישנו דבר מאוד חשוב שכן התבטא בדוח, אבל איך שהוא לא התבטא בהצגה של פרופסור זוהר שביט, והוא הצורך, כאשר יש ליבה וכאשר ישנן התרבויות האלה שהם כאילו פריפריות כלפיה, הדבר הכי חשוב זה לבנות במות אינטראקטיביות.

אנה איסקובה: זאת אפשרות להראות לכל העם גם את התרבויות הפריפריות; מפני שאחרת אף פעם לא תהייה אינטראקציה.

אנה איסקובה: הליבה תהייה רק ליבה של קבוצה מסויימת.

אנה איסקובה: היא אף פעם לא תהפוך לליבה דינמית מבחינת המשתתפים וצורת ההתבטאות שלהם.

יאיר שלג: אומרת, והיא הנחת יסוד שהיא חשובה אפילו מעבר לתחום המסויים של התרבות במובנה הצר, כמו שאמר חבר הכנסת עזמי בשארה, היא הרבה יותר משמעותית אפילו מעבר לעניין התרבות, וזאת אמירה שאומרת שבעצם יש לחברה הזכות לנסות ולעצב את דמותה.

יאיר שלג: לכאורה האמירה מובנת מאליה, אבל היום, בעידן של כוחות השוק, זה לגמרי איננו מובן מאליו.

יאיר שלג: לכן חשוב מאוד לומר את הדבר הזה, שיש לחברה, באמצעות המוסדות שלה, הזכות לעצב את דמותה, לפחות להתמודד על העניין.

יאיר שלג: עניין שהיה קרוב ללבי, העניין של השידור הציבורי.

יאיר שלג: אנחנו הצענו המלצה, שחבר הוועד המנהל של רשות השידור, לא רק המליאה, חברי הוועד המנהל יהיו לא אנשי מפלגות אלא אנשי תרבות, תרבות ואקדמיה.

יאיר שלג: השאלה אם אתם כנציגי סיעות תהיו מוכנים לוותר על הכוח הזה?

יאיר שלג: זאת השאלה.

מתן וילנאי: הצביע אתמול, בדיוק מהטעמים האלה, נגד תקציבה של רשות השידור.

מתן וילנאי: מפני שזה אף פעם לא בא לדיון בעניין.

יאיר שלג: תרבותית משותפת לחברה הישראלית, שבצד כל ההבדלים בין המיגזרים, יש לנו צורך לטפח ליבה משותפת.

יאיר שלג: כאשר הליבה המשותפת היא קודם כל משותפת על בסיס של ערכים משותפים, אבל בהקשר של הרוב היהודי בחברה הישראלית, ואני בהחלט פה לא נבהל מהעניין של טיפוח מוסדות נפרדים לתרבות הערבית.

יאיר שלג: אני לא חושב שצריך להיבהל מזה.

יאיר שלג: אם התרבות החרדית יכולה לקבל מוסדות נפרדים, גם התרבות הערבית יכולה לקבל מוסדות נפרדים.

יאיר שלג: לגבי הרוב היהודי, מכיוון שבו שאיפת הרב תרבותיות נכונה מאוד גם בתוך המיגזר הערבי, ואני לא די מכיר אותה, אבל לפחות אני מכיר אותה מתוך הרוב היהודי בחברה הישראלית.

יאיר שלג: אני חושב שחשוב מאוד להדגיש את אותם יסודות תרבותיים שיש להם שלושה בסיסים ערכיים: בסיס של שפה – עברית, זיקה למקום – ארץ ישראל, וזיקה למורשת היהודית; זה כבסיס לאותה הליבה המשותפת, לפחות לגבי המיגזר היהודי.

עאדל מנאע: הערבית דובר ונכתב בדוח, ולכן אין מה לחזור, וצריך לתקן עוולות של חמישים שנות של אפליה ושל נחיתות המעמד של התרבות הערבית והשפה הערבית.

עאדל מנאע: דובר די.

הד סלע: בטלוויזיה - בתרבות, בחיים בכלל.

הד סלע: אני רואה בזה פשוט סכנה איומה, ואני שמח לשמוע אנשים שמביעים את הדעה הלא פופולרית הזאת שהיה טוב לנו במובנים מסויימים הרבה יותר, בימים של הערוץ הראשון שיצר אג'נדה משותפת לחברה הישראלית, שיצר איזה שהיא תשתית עניינית וערכית ורעיונית ודברים שעומדים על סדר היום בכלל, אג'נדה במובן הבסיסי של העניין, ושבכלים שאינם כלי השוק ואינם רק כפופים לרייטינג וכן הלאה, היה וישנו ייצוג לסוגיות השונות ולעניינים השונים, אם זה ערבים, ואם זה כל דבר אחר, ואם זה יהודים.

הד סלע: עדיפים היו לנו במובנים מסויימים, ושוב במטאפורה, הימים של הערוץ הראשון לא רק בטלוויזיה, ערוץ אחד רעיוני, ערוץ אחד ערכי, מבלי למחוק ולטשטש ולהשפיל אנשים על דעות ועמדות.

הד סלע: האג'נדה המשותפת איננה אומרת שכולם חושבים אותו דבר.

הד סלע: היא אומרת שכולם מדברים אותה שפה.

הד סלע: אלו שני דברים שונים.

הד סלע: העניין של אותה שפה נראה לי עניין קריטי.

מוחמד כנעאן: שעסקה בדוח הזה.

מוחמד כנעאן: כמו שאמרו יתר החברים, ואני מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת עזמי בשארה, קשה להגיב על דוח כל כך גדול מבלי לקרוא אותו, מבלי לדפדף בו לפחות.

מוחמד כנעאן: בהזדמנות זאת אני מודה לדוקטור עאדל מנאע על העבודה המאומצת שעשה בעניין התרבות הערבית.

מוחמד כנעאן: אני מקווה שבעקבות הדוח הזה, כי חשוב מאוד לכתוב דוח, אבל חשוב יותר ליישם את הדוח, ליישם את המסקנות שלו.

מוחמד כנעאן: עד היום הזה, בעניין הזה, בקטע הזה במיגזר הערבי, רמסו את התרבות הערבית מבחינה תקציבית, ועוד לצערי הרב, אדוני השר, ואני אמרתי את זה מעל במת הכנסת, התקציב הנוכחי שאושר בכנסת, לדעתי עוד היה קיצוץ משמעותי מאוד שלא מאפשר ליישם אפילו עשירית ממה שכתב דוקטור עאדל מנאע בדוח שלו.

מוחמד כנעאן: לכן אני מאוד מקווה שאת הדוח הזה נלמד היטב, ויתקיים דיון רציני, ענייני ומקצועי.

מוחמד כנעאן: יש אנשי מקצוע גם מבחינת התרבות הערבית שיכולים לתרום את חלקם ויכולים לשפר את המצב, ואני מאוד מקווה שהדוח הזה שהוגש למשרד המדע התרבות והספורט אכן ישפר את המצב, ישפר את האווירה, ישפר את ההרגשה.

מוחמד כנעאן: ההרגשה איננה טובה.

מוחמד כנעאן: כשדיברו על רשות השידור, המצב שם הוא קטסטרופלי מבחינתנו.

מוחמד כנעאן: מבחינת האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל המצב הוא קטסטרופלי.

מוחמד כנעאן: ביקשתי בעבר מהיושב ראש לקיים דיון שהוא גם חלק ברשות השידור, אולי יבטאו חלק ממה שכתבו כל החברים כאן.

מוחמד כנעאן: היום אין שום ביטוי לתרבות הערבית ברשות השידור.

מוחמד כנעאן: אין שם תקציב.

מוחמד כנעאן: התקציב הוא ממש אפסי לעומת מה שצריך להיות.

מוחמד כנעאן: היום עוד הציבור נדרש לשלם אגרה, ואני אינני יודע על מה.

מתן וילנאי: יש לעניין הזה.

מתן וילנאי: אנחנו רק בתחילתה של דרך ארוכה.

מתן וילנאי: רוב העניינים שעלו כאן

מתן וילנאי: באמת מתורגמים לתת ועדות שיעסקו בעניינים האלה.

מתן וילנאי: ישנה הרשימה שלהם בעמוד 24 ובעמוד 26, ואני מקווה שניפגש פה עוד יותר מפעם אחת על הדברים האלה.

מתן וילנאי: אני מודה לכם מאוד.

זבולון אורלב: לקח הרבה זמן להכין דוח, ליושב ראש לקח שעה וחצי לנסח.

זבולון אורלב: על דעת כולם אני נתתי לחבר הכנסת עזמי בשארה, כי הוא היה מההתחלה.

זבולון אורלב: הוועדה רואה בו מסמך חשוב (להבדיל מהסכמה על כל חלקיו) המאפשר דיון מסודר במדיניות התרבות, ופונה לשר לקיים דיונים ציבוריים רחבים עם היוצרים, אנשי התרבות והציבור הרחב, כדי לגבש הסכמה רחבה באשר למדיניות התרבות.

זבולון אורלב: הוועדה תקיים מעקב אחר הדיונים.

זבולון אורלב: הוועדה חוזרת ופונה לממשלה להקצות משאבים רבים יותר לקידום ולחיזוק של התרבות.

זבולון אורלב: הוועדה תקיים דיונים מיוחדים בעניינים של מעמד היוצר.

חנן יובל: בכנסת.

חנן יובל: זה הולך להתקיים בקריית שמונה, כי פה זה לא הצליח.

זבולון אורלב: עם ועדת החינוך והתרבות.