ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 66, 2000-02-02 09:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות בנושא יום חינוך ארוך.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את כל האורחים שלנו.

זבולון אורלב: זהו חוק, שכמובן, נועד לקדם הישגים חינוכיים והישגים לימודיים, גם לצמצם פערים חברתיים והדגשנו פעמים רבות שתפקיד מערכת החינוך זה צמצום הפערים, וגם כמובן להיות מערכת חברתית שמסייעת להורים שיכולים יותר להתפנות, בעיקר נשים, לפתח את הקריירה שלהם בעבודה.

זבולון אורלב: אני אומר כבר פה, על פניו, העובדה שבתש"ס החוק לא מתקדם, ואם אמנם גם בתשס"א יום חינוך ארוך לא יקודם, לכאורה אני חושב שיש פה יותר מאבק של אי-קיום חוק שהכנסת חוקקה אותו ושקבע שהוא יבוצע בהדרגה.

זבולון אורלב: בהדרגה אין פירושו של דבר ששנה אחת מבצעים, שנתיים לא מבצעים ואחרי זה בשנה הרביעית כן מבצעים.

זבולון אורלב: בהדרגה פירושו של דבר שצריך לפעול בתום לב שכל שנה מתקדמים.

זבולון אורלב: אפשר להתווכח כמה מתקדמים, האם נתקדם במאה בתי ספר, בחמישים בתי ספר.

זבולון אורלב: על זה אפשר לקיים ויכוח, אבל אני חושב שלא יכול להיות ויכוח שחייבים לקדם את החוק.

זבולון אורלב: אמרתי שהוא בעצם אולי החוק החשוב ביותר שנחקק במערכת החינוך בשנים האחרונות.

זבולון אורלב: אין חוק יותר חשוב, אולי עוד חוק אחד שהוא חוק חינוך חובה לגילאי 3-4.

זבולון אורלב: אלה בעצם שני החוקים החינוכיים, הסוציאליים, החברתיים החשובים שנחקקו בחמש השנים האחרונות.

זבולון אורלב: לכן אנחנו מייחסים חשיבות רבה לדיון הזה, ואני מקווה מאוד שנוכל לצאת מכאן עם בשורה למערכת החינוך.

איציק כהן: וההיפך, כאלה שלא היו וביקשנו להצטרף.

זבולון אורלב: על זה לא ידוע לי.

זבולון אורלב: לכן מתקיימים דיונים.

זבולון אורלב: יש בוודאי סיבות ונימוקים אבל כידוע התפקיד של הממשלה הוא לא רק להגיד מה הבעיות, אלא תפקידה של הממשלה גם לתת את הפתרונות.

זבולון אורלב: אני מציע שנפתח בדיווח של אנשי המשרד גם על ההישגים וגם על הקשיים.

זבולון אורלב: אני מציע שהדיווח יהיה מצומצם, ענייני כדי שיוותר מספיק זמן לדיון.

זבולון אורלב: גב' שלומית עמיחי, בבקשה.

שלומית עמיחי: אני לא אשת בשורות.

זבולון אורלב: אני יודע.

זבולון אורלב: כשיש בשורות שולחים את השר.

זבולון אורלב: כשאין בשורות שולחים את המנכ"ל.

זבולון אורלב: יש לי נסיון אישי.

שלומית עמיחי: אני כל כך מודה לך על ההבנה הזאת.

ראובן ריבלין: בקדנציה הקודמת היה מנכ"ל יותר טוב, גם כשלא היו בשורות היו לו בשורות.

שלומית עמיחי: ברשותכם, אנחנו מתייחסים מאוד מאות ברצינות למה שקרוי יום חינוך ארוך.

שלומית עמיחי: גם אנחנו סבורים שיום חינוך ארוך זה לא רק בשורה, אלא זה כלי אמיתי למערכת לעסוק בנושאים שהם על סדר יומנו: צמצום פערים, הטמעת מה שאנחנו קוראים דו"ח קרמניצר, להיות אזרחים, הטמעת מה שקרוי דו"ח שנהר, יהדות בחינוך הממלכתי ונושאים אחרים חשובים בממלכתי דתי.

שלומית עמיחי: אני לא אשת בשורות מסיבה נוספת.

שלומית עמיחי: תקציב המדינה לא מאפשר לנו להגדיל בדרך כלשהי את שכר המורים שעובדים ביום חינוך ארוך.

שלומית עמיחי: אנחנו השתכנענו, לאורך שיחותינו עם הסתדרות המורים, שצריך למצוא דרך לתגמל אחרת, אפילו אם בצניעות, מורים או מורות בעיקר, שמועסקות ביום חינוך ארוך, משום העובדה שהארכת יום הלימודים מטילה על המורים, הלכה למעשה, הוצאות כספיות.

שלומית עמיחי: אנחנו בהחלט מבינים את זה.

שלומית עמיחי: אנחנו חיים בתוך עמנו ואנחנו מבינים שאם אין יום חינוך ארוך בכל היישוב ובכל הארץ אזי למשפחה של המורה אין יום חינוך ארוך ואזי אני מטילה עליה למצוא פתרונות אחרים.

שלומית עמיחי: לו היינו יכולים, כמצופה, להחיל את יום החינוך הארוך בכל מדינת ישראל, הדבר היה נראה אחרת.

שלומית עמיחי: כמו כל עובד, כמו שאני דאגתי לילדיי בדרך זו או אחרת, כך גם למורים היה פתרון כמו כל עובדי מדינת ישראל.

שלומית עמיחי: במקרה הזה נוצרה בעיה למורים ואנחנו מודעים לצורך למצוא פתרון.

שלומית עמיחי: למורים יש הצעות כלשהן.

שלומית עמיחי: לא בידינו הדבר.

שלומית עמיחי: אנחנו אמנם התנסינו בחודש האחרון במשאים ומתנים ממושכים, אבל צריך לזכור, כמו שהוועדה הזאת יודעת, והיושב-ראש בוודאי יודע, שמי שמוביל את זה זה הממונה על השכר.

שלומית עמיחי: הנושאים האלה צריכים להיסגר במסגרת הסכמי שכר ולא בדיון של רצון טוב בינינו.

זבולון אורלב: מה הוחלט לגנוז?

שלומית עמיחי: תיכף איציק יפרט.

ראובן ריבלין: ההסכמה הזאת היתה בלי ידיעתנו?

זבולון אורלב: איציק מיד יפרט.

זבולון אורלב: גם אני לא יודע על מה מדובר.

ראובן ריבלין: הואיל ומדברים ברצינות, צריך להזכיר למשרד החינוך, לשר ולמנכ"לית, שכל שינוי בנושא יום לימודים ארוך צריך לבוא בפני ועדת החינוך.

ראובן ריבלין: אם היתה הסכמה והיא בטלה, היינו צריכים לדעת על ההסכמה.

ראובן ריבלין: הואיל וחוק זה נכנס לתוקפו, כל דבר שקשור בו צריך להיות מובא לוועדת החינוך.

שלומית עמיחי: ההערה נשמעה ותיכף נראה אם ההסכמה הזאת בטעות יסודה או לא, אבל בכל מקרה, מבחינתנו היא חלפה מן העולם.

שלומית עמיחי: מבחינתנו זו נקודת דרך ותיכף איציק יפרט.

זבולון אורלב: אני מוכרח להגיד לך שחבר-הכנסת ריבלין ואני מחליפים מבטים ושנינו חושבים שקורה פה דבר מוזר.

זבולון אורלב: הכנסת יושבת ומחוקקת חוק ואחרי זה בא המשרד ועושה מה שהוא רוצה.

זבולון אורלב: את אמרת שאתם חושבים איך להפעיל יום חינוך ארוך במתכונות שונות מהחוק.

זבולון אורלב: המחוקק אמר שהוא רוצה יום חינוך ארוך במתכונת מסויימת.

זבולון אורלב: בא משרד החינוך והתרבות, באה הממשלה ואומרת: במתכונת שהמחוקק אמר, אני לא נותנת כסף.

זבולון אורלב: אבל במתכונת אחרת, שאני חושבת שהיא חשובה, לזה אני אשים כסף.

שלומית עמיחי: אני שמחה מאוד שאתה עוצר אותי, משום שלא זאת המשמעות.

ראובן ריבלין: יותר מכך.

ראובן ריבלין: על שולחן זה היה דיון על דו"ח אדלר, איך לראות את יום לימודים ארוך, האם כחיזוק לתלמידים חלשים, ואז יראו את זה כאילו אנחנו נותנים עונש לתלמידים, או שזה אוניברסלי.

ראובן ריבלין: הקונספט היה שזה אוניברסלי על דעת כל חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: ופה יש שינוי.

ראובן ריבלין: יכול להיות שאת צודקת.

ראובן ריבלין: אבל אם רוצים דבר כזה, צריך לחזור ולדון בעניין זה.

ראובן ריבלין: הדבר היחידי שעד היום חוק יום לימודים ארוך עשה בשנים הקודמות, עד הקדנציה הזאת, הוא פתר את הבעיות של שביתות מורים, כי היה הרבה כסף והיה אפשר להעביר ממקום למקום ולפתור בעיות שהן חמורות.

ראובן ריבלין: אבל כאשר מדברים ברצינות על יום לימודים ארוך ורואים את זה כגולת כותרת, אנחנו ראינו אותו במובן האוניברסלי, בהחלט.

ראובן ריבלין: הנושא שאתם מביאים אותו, יכול להיות שהוא במקום כזה או אחר.

שלומית עמיחי: אני שמחה על ההערה הזאת.

שלומית עמיחי: אני אומרת שוב, יום חינוך ארוך מופעל מתקציבים שיועדו לכך בדיוק על פי החלטה לגבי הפעלת יום חינוך ארוך בלי שום ורסיות אחרות.

שלומית עמיחי: כל מה שאמרתי הוא שמעבר לזה, מאחר ואין תקציב להפעלת יום חינוך ארוך ומתוך רצון שלנו כן לקיים יום חינוך ארוך ככל שאנחנו יכולים מתקציבנו, בתקציב שאנחנו מעמידים, שלא נועד מלכתחילה ליום חינוך ארוך, מאריכים יום לימודים לפחות לאוכלוסיות שמחייבות את זה לצורך קידומן והישגים לימודיים.

שלומית עמיחי: אם יש באגף שח"ר תקציב לתיגבור לימודי, אנחנו מבקשים מאגף שח"ר שאת התקציב הזה ייעד לתיגבור הלימודי כך שלפחות התלמידים הנזקקים, שלא הצלחנו לתת להם במסגרת יום חינוך ארוך בתקציב הרגיל, יוכלו להשתמש בזה.

ראובן ריבלין: זה מצויין אבל זה לא נושא הדיון היום.

זבולון אורלב: כשיהיה לנו דיון על קידום אוכלוסיות חלשות נדון בזה.

איציק כהן: קודם כל, להסיר אי-הבנות, אנחנו קיימנו פה דיון ב-17 בנובמבר.

איציק כהן: בדיון הזה הצגנו בפניכם את אותו הסכם שהסתדרות המורים באו ואמרו: חברים יקרים, בהסכם יש סעיף אחד בעייתי.

איציק כהן: הסעיף הבעייתי אומר שמורים לא יחוייבו לעבוד מעבר למשרתם הקבועה.

איציק כהן: כמו כן, עבודתם מעבר לשיעור השישי תהיה בהסכמתם בלבד.

איציק כהן: זה היה סעיף מאוד מאוד קשה.

איציק כהן: ההסכם הזה נחתם ב-29 באוגוסט וגם בו יש סעיף אחרון שאומר: טרם אישור סופי יש לוודא קבלת אישור הגורמים המוסמכים.

איציק כהן: היו"ר זבולון אורלב:

איציק כהן: ההסכם הזה בטל.

ראובן ריבלין: הסעיף הזה לא היה מוסכם כשבן-שבת היה פה, שאיפה שיש ממשיכים ללמד, ואיפה שהוסכם לפי הטבלה שהוגשה לנו ילמדו, וזה רק לגבי העתיד כדי לבדוק וכל הדברים האלה.

איציק כהן: ההסכם הזה הוא לשנת הלימודים תש"ס בלבד.

איציק כהן: אנחנו אמרנו שהמשמעות בפועל של הסעיף הזה הוא שכדי לקיים את החוק, לא תהיה לנו ברירה אלא להרחיב במידה ניכרת את ההפעלה של גופים חיצוניים, דוגמת קרב ודוגמת החברה למתנ"סים וכו'.

איציק כהן: ואז גם הצגנו פה, בפורום הזה, באותו דיון ב-17 בנובמבר, גם בשקפים, פחות או יותר את השתלשלות העניינים.

זבולון אורלב: והבענו את ספקותינו הרציניים כלפי העסקת קבלנים ביום חינוך ארוך.

איציק כהן: נכון מאוד.

איציק כהן: ואז ב-17 בנובמבר שלחתם אותנו הביתה ואמרתם: יש לכם שישים יום כדי לנסות להתכנס סביב איזשהן הסכמות.

זבולון אורלב: ואז ביקשתם הארכה וקיבלתם ואנחנו מקיימים היום את הדיון.

איציק כהן: אנחנו הגענו להסכם עם הסתדרות המורים שזה בטל בסוף תש"ס.

איציק כהן: בפועל, אין צל של ספק שהסעיף הזה גרם לקשיים בהפעלה בשנת הלימודים תש"ס.

איציק כהן: זאת אומרת, שחלק משעות האורך ניתנו כשעות רוחב.

איציק כהן: הם ניתנו לבתי הספר, הם הופעלו כולן, כל השעות, אבל יש יותר שעות רוחב מכפי שהיה קודם.

ראובן ריבלין: יש מוסד אחד שבוטל בו יום לימודים ארוך בגלל הסעיף הזה?

איציק כהן: אני לא חושב שאפשר להצביע על מוסד.

שלמה ישי: אני לא חושב שבאיזשהו מוסד, בגלל הסעיף הזה, בוטל יום חינוך ארוך.

שלמה ישי: אנחנו שיכנענו מורים בכל זאת לעבוד למרות הסעיף הזה.

איציק כהן: ואז, כתוצאה מכך, ניסינו להגיע להסכמות.

איציק כהן: קיימנו מספר דיונים משותפים, שהשתתפו בהם גם נציגי הסתדרות המורים, גם נציגים של מרכז השלטון המקומי, ארגון ההורים הארצי והדברים הוצגו בפני נציגי האוצר.

איציק כהן: בסופו של דבר הגענו לאיזשהן הסכמות, כשהבעיה העיקרית היא הבעיה של תיגמול או גמול למורים.

איציק כהן: מעבר לכך, כל הבעיות האחרות שקשורות בנושא של תשתיות, בנושא של מיזוג, בנושא של הזנה וכל מה שקשור בכך, אלה בפועל אינם גורמים מעכבים לא בביצוע בפועל ולא אפשרות של הרחבה בשלב יותר מאוחר.

איציק כהן: זה גם על דעת הסתדרות המורים.

איציק כהן: אנחנו אמרנו שאם מדובר פה באיזשהו שינוי שיש לו קשר עם הסכמי עבודה או הסכמי שכר, זה לא המנדט של משרד החינוך והתרבות.

איציק כהן: נביא את זה לשולחן של הממונה על הסכמי השכר במשרד האוצר.

איציק כהן: ואכן קיימנו יחד עם הסתדרות המורים דיון או שני דיונים סביב העניין ולא הגענו להסכמות.

איציק כהן: זו ההבהרה לדברים ששלומית אמרה, וכאן אנחנו עומדים כרגע.

זבולון אורלב: אני מציע שהדיווח הזה יהיה בכתב, לגבי הפריסה והנתונים הטכניים.

איציק כהן: אין בעיות.

זבולון אורלב: לחברת הכנסת קולט אביטל יש שאלה.

זבולון אורלב: בבקשה.

קולט אביטל: מעבר לכל הבעיות שאתם נתקלים בהן בנושא השכר מול המורים, ויש כמה הצעות נוספות שאני ארצה להעלות אותם אחר-כך, רציתי להבהיר לעצמי דבר.

קולט אביטל: האם במקביל להפעלת יום לימודים ארוך תהיה למשרד החינוך תכנית של השיעורים?

קולט אביטל: מה אתם נותנים ביום לימודים ארוך?

איציק כהן: בדצמבר 1998 פירסמנו חוזר מנכ"ל.

איציק כהן: הוא מאוד ברור.

זבולון אורלב: זו תפיסה שקיבלה גיבוי של ועדת החינוך.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לשלול את הדעה האחרת.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שעד היום אמרנו: נלך שנתיים-שלוש ונראה.

ראובן ריבלין: הדעה אמרה בצורה ברורה ביותר, הואיל ונוצר פער כי התלמיד הנכשל לא משיג את החומר, תן יום לימודים ארוך לשניהם אז הפער יהיה עוד יותר גדול משום שאתה נותן לתלמיד המוצלח עוד שעות וזה מגדיל את הפער.

ראובן ריבלין: לא קיבלנו את הגישה הזאת, בשום פנים ואופן, ודיברנו על יום לימודים ארוך בצורה הרחבה.

זבולון אורלב: התשובה לאלה שחושבים שהארכת יום הלימודים תגדיל את הפער היא אותה תשובה גם לגבי בתי ספר שאין בהם יום חינוך ארוך.

זבולון אורלב: כלומר, ארגון החינוך והלימודים בבית הספר צריך להיות כך שלתלמידים החלשים תהיה יותר תשומת לב, יהיו כיתות יותר קטנות, תהיה מערכת תומכת, מערכת סביבתית.

זבולון אורלב: אם זה יתקיים גם ביום חינוך ארוך, זה יגדיל את הקטנת הפערים כי תהיה לזה עוצמה יותר גדולה.

זבולון אורלב: זה הרעיון שטמון ביסוד העניין הזה.

ראובן ריבלין: יש לי שאלה שקשורה גם למורים וגם לתחום המוניציפאלי.

ראובן ריבלין: באיזה מקומות המערכת המקומית, בתי הספר עצמם לא היו מוכנים לנושא הזה למרות שנתנו להם באותה רשימת מקומות את יום הלימודים הארוך?

ראובן ריבלין: היו ראשי ערים שביקשו מאתנו יום לימודים ארוך ולאחר מכן המערכת לא היתה מוכנה לזה.

איציק כהן: נעשה הבחנה בין גני ילדים לבתי ספר יסודיים.

איציק כהן: בגני הילדים, בצורה מסיבית יש דרישה הולכת וגדלה להרחבה.

איציק כהן: יש פה רשימה של רשויות מקומיות שאומרות: גם אנחנו רוצים.

זבולון אורלב: גם אמרו בדיון הקודם שיום חינוך ארוך בגנים זו הצלחה.

איציק כהן: לגבי בתי ספר, יש ישובים שלא המשיכו ביום לימודים ארוך בתש"ס ואני אפרט אותם.

איציק כהן: בעפולה בשני בתי ספר, בכפר כנא בשלושה בתי ספר, במטולה בית ספר אחד, בראש העין בית ספר אחד, באילת שלושה בתי ספר, באר-שבע שישה בתי ספר, קרית גת חמישה בתי ספר.

איציק כהן: סך הכל עשרים בתי ספר.

ראובן ריבלין: שהמועצה המקומית לא היתה מוכנה וערוכה.

ראובן ריבלין: מה עשינו עם המקומות האלה, נתנו למקום אחר?

איציק כהן: כן .

זבולון אורלב: רשות הדיבור לשלמה ישי.

שלמה ישי: אנחנו כבר מסתובבים סביב הזנב שלנו עם הנושא של יוח"א לפחות שלוש שנים.

ראובן ריבלין: זה נושא פלילי, למה זה פדגוגי?

ראובן ריבלין: אם רשות מקומית מקבלת כסף להקים בית ספר והיא לוקחת את הכסף הזה ומשלמת משכורות, זו עבירה פלילית.

זבולון אורלב: זה גם לישיבה אחרת.

זבולון אורלב: הגשנו הצעת חוק שתפתור את הבעיה הזאת.

זבולון אורלב: אני מצטער שלא החתמתי אותך.

זבולון אורלב: החתמנו על הצעת החוק הזו את כל ועדת החינוך למעט סילבן שלום שהיה חולה, שבה נחייב את הרשויות המקומיות לפתוח חשבון מיוחד של כל הכספים שהן מקבלות ממשרד החינוך.

זבולון אורלב: לא יהיו עיקולים על החשבון הזה והכסף הזה ייצא רק למטרות חינוך.

זבולון אורלב: אגב, הודעתי גם למנכ"ל מרכז השלטון המקומי, שכתב לי מכתב ארוך, שהואיל והליכי החקיקה הם ארוכים, אם עד סיום הליכי החקיקה הממשלה תמצא הסדר מינהלי שלא יצטרכו את החוק, אני אוריד את החוק הזה.

יעקב אגמון: מה עם הדברים האחרים?

יעקב אגמון: מה עם שעות לעובדת הנקיון באותו בית ספר?

זבולון אורלב: כל הכספים של משרד החינוך והתרבות למטרות חינוך ייכנסו לחשבון אחד, גם המנקה, גם השרת, גם עובד המזכירות וגם הספורט.

זבולון אורלב: כל מערכת התשלומים המאוחדת שהשלטון המקומי מקבל מהחינוך יכנס לחשבון אחד ומהחשבון הזה ייצא הכסף רק למטרות חינוך ולא למטרות אחרות.

זבולון אורלב: אם הרשות המקומית נקלעה לבעיות שאין לה כסף לשלם לקבלן הביוב, קבלן הביוב לא יוכל להטיל עיקול על חשבון החינוך.

זבולון אורלב: זה החוק.

זבולון אורלב: הוא מאוד פשוט.

שלמה ישי: זאת היתה הערת ביניים, ואני שמח שאם כתוצאה מזה אנחנו נשיג גם את ההישג הגדול הזה של העברת תקציבים, זה דבר נכון.

זבולון אורלב: מתי השביתה?

שלמה ישי: ננוח שבועיים, נתכנן את השביתה הבאה.

שלומית עמיחי: דיברו על שנה של שקט.

שלמה ישי: בנושא שחיקה.

שלמה ישי: תאמיני לי שאנחנו נרצה לא רק שנה של שקט אלא הרבה יותר שנים של שקט.

שלמה ישי: אבל אם שולחים אותנו להסכם שכר אז אנחנו אומרים: נחכה, נעצור את יוח"א עד שיהיו הסכמי שכר ואז יהיה הסכם גם על יוח"א.

שלמה ישי: הרי אי-אפשר לשחק אתנו במשחק פינג-פונג: תלכו לאוצר, האוצר אומר הסכם שכר, הסכם שכר מחזיר אותנו למשרד החינוך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יעקב אגמון: השלטון המקומי העמיד דרישות מאוד מינימליות - העיד על זה איציק וכל מי שעסק בזה בזמנו - כדי לקדם את נושא יום לימודים ארוך.

יעקב אגמון: הרבה מאוד הוצאות והרבה מאוד דרישות לגיטימיות סבירות לצורך הפעלת היום, ויתרנו עליהן באותם שלבים שהדברים האלה עמדו ונחתכו, דרישות שכולם הסכימו להן רק חשבנו שאם נעמיד את זה כנגד ההסכם והחקיקה שהתגבשה והתקנות שעמדו לצאת, ידענו שאנחנו עלולים להעמיד את הנושא הזה בספק.

יעקב אגמון: אתם מזכירים את ההסכם של 26 באוגוסט.

יעקב אגמון: מוטב שלא היה בא לעולם.

יעקב אגמון: התביעה הזאת עד שעה שתיים ומשעה שתיים היא תביעה שמעידה על כך שהסתדרות המורים, חרף ההצהרות שלה שהיא בעד העניין, מעמידה תנאים כאלה שהם בלתי נסבלים.

זבולון אורלב: מר אגמון, להגיד לך מה התביעה שלהם?

זבולון אורלב: כשעשו את הרפורמה במערכת החינוך, ביקשה הסתדרות המורים שאלה שמלמדים בכיתות ז'-ח' חטיבתיות, בסיס המשרה שלהם לא יהיה שלושים שעות, כפי שהוא בסיס השעות של מורי ז'-ח' בבתי הספר היסודיים, אלא בסיס המשרה יהיה עשרים וארבע שעות מתוך הבנה שהאתגרים והמשימות בחטיבות הביניים ובכיתות ז'-ח' הם שונים לחלוטין.

זבולון אורלב: ואמנם, ממשלת ישראל, שהיה חשוב לה מאוד לקדם את הרפורמה במערכת החינוך, קיבלה את תביעות המורים, וכידוע לך, מורה ב-ז'-ח' שמלמד בחטיבת הביניים, בסיס המשרה שלו הוא 24 שעות, ומורה שמלמד ב-ז'-ח' ביסודי, שיש עוד כמה כאלה בארץ, בסיס המשרה שלו זה 30 שעות.

שלמה ישי: גם שם 24 שעות.

זבולון אורלב: זה חדש.

זבולון אורלב: הסתדרות המורים אומרת: התביעה כלפי מורים ללמד בשעות יותר מאוחרות, אנחנו דורשים תיגמול שונה מאשר תיגמול של השעות הראשונות, או במלים אחרות, כמו שכל עובד במשק שנדרש לעבוד שעות נוספות, הוא לא מקבל מאה אחוז, הוא מקבל או מאה עשרים וחמישה אחוזים - - -

יעקב אגמון: אלה לא שעות נוספות.

שלמה ישי: אלה לא שעות נוספות, זו משמרת שנייה.

שלמה ישי: תקרא לזה איך שאתה רוצה.

יעקב אגמון: עם כל הכבוד, אני אומר את דעתנו.

יעקב אגמון: הדברים ייחתכו.

יעקב אגמון: הדברים האלה היו צריכים להיחתך עוד לפני שניגשנו לחוק.

יעקב אגמון: יש איזושהי הרעה מסויימת שאפשר לטפל בה אדמיניסטרטיבית בתוך המשרד לגבי אופן העבודה.

יעקב אגמון: זו דרישה לגיטימית, שמורה לא יעבוד משרה שתתחיל בשעה עשר ותיגמר בשעה שלוש.

יעקב אגמון: יש פה איזושהי הרעה מסויימת שעליה אפשר לפתור את הדברים.

יעקב אגמון: אני אומר את זה ללא משרד האוצר.

ראובן ריבלין: אני מוכן לעבוד משעה עשר עד שעה שלוש.

שלמה ישי: ותקבל אותה משכורת?

יעקב אגמון: אני אומר באזני ידידיי בהסתדרות המורים, תוספת השעות שניתנת היא הזדמנות להכנס מורים חדשים למערכת.

יעקב אגמון: אין צורך ללכת למשרד האוצר.

יעקב אגמון: אם התקציב קיים, צריך לתת את השעות.

יעקב אגמון: ההרעה המוחשית שקיימת ביצירת חלונות ודלתות, יכולה להיפתר ללא צורך בממונה על השכר.

יעקב אגמון: אני אומר את זה באחריות מלאה.

ראובן ריבלין: קודם כל, אני יכול לקבוע ככלל שמשרד האוצר מתנגד ליום לימודים ארוך.

ראובן ריבלין: כל מכשול שישימו על דרכו, הוא יקבל אותו בברכה, בין שיכשילו את זה אלה או אלה.

ראובן ריבלין: הוא מתנגד לפי דברי המנכ"לית.

ראובן ריבלין: לכן, אנחנו קבענו את המאקרו.

ראובן ריבלין: אנחנו קבענו יום לימודים ארוך.

ראובן ריבלין: איפה הוא מתבצע?

ראובן ריבלין: הוא מתבצע בכל בית ספר ובית ספר ובכל כיתה וכיתה ובכל רשות ורשות.

ראובן ריבלין: אני יכול להזכיר שלוש רשויות: דימונה, קרית מלאכי ואריאל.

ראובן ריבלין: שלוש רשויות אלה לקחו את יום הלימודים הארוך ברצינות מבחינת החברה, מבחינת הקהילה.

ראובן ריבלין: לכו לשם, תנו לזה דחיפה, צרו דפוס שהוא יהיה מיקרו-קוסמוס.

ראובן ריבלין: אלה שלושה מקומות לא פשוטים.

ראובן ריבלין: אלה לא רחביה בירושלים או בית ספר הרצליה בתל-אביב.

ראובן ריבלין: קחו את העניין הזה ותנו לו דחיפה.

ראובן ריבלין: לשם כך צריך לתת את הסיוע המתאים כדי שניצור דפוס של יום לימודים ארוך שהוא אופטימלי או שהוא ריאלי, כדי שנוכל להסיק מסקנות.

ראובן ריבלין: לכן, אם מדברים ברצינות, אני מציע לטפח ארבעה, חמישה, שבעה מקומות ואיתם ליצור את הדפוס ומשם להמשיך ולצאת מהפרט אל הכלל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יוסי וסרמן: אני רוצה לומר לכם, עמדת הסתדרות המורים היא כפי שביטאה אותה חבר-הכנסת ריבלין.

יוסי וסרמן: אנחנו בעד קיום יום חינוך ארוך.

יוסי וסרמן: אנחנו רואים את התועלת ואת הצרכים של האוכלוסיות שלמענם חוקק החוק.

יוסי וסרמן: אבל אנחנו אומרים שיום חינוך ארוך חייב להיות איכותי והוא חייב להיות מופעל על ידי טובי המורים.

יוסי וסרמן: הרי כולנו מעוניינים שזה יהיה טוב ככל האפשר.

יוסי וסרמן: ניתן למורים שעובדים ביוח"א את מה שאנחנו לא נותנים למורים שלא עובדים ביוח"א.

יוסי וסרמן: המורים הטובים ביותר ורוצים בכך, הם יעבדו ביוח"א ויקבלו גם תיגמול לעומת המורים שלא עובדים ביוח"א.

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: מבחינת ההסכמים, מורה שמשרתו הקבועה היא עשר שעות ואתה בא אליו מחר ואומר לו: שמע, אני דורש ממך להגדיל את משרתך לשתים-עשרה שעות.

זבולון אורלב: מה אומרים ההסכמים?

זבולון אורלב: אתה יכול לחייב אותו להגדיל את משרתו לשתים-עשרה שעות?

שלמה ישי: אתה לא יכול לחייב אותו.

זבולון אורלב: מה אומרת הסתדרות המורים?

זבולון אורלב: למורים יש משרות קבועות.

זבולון אורלב: אתה בא אליהם היום ורוצה להגדיל את המשרות שלהם.

דורית מורג: או לשנות את המועדים.

שלמה ישי: כדי להפעיל את יוח"א צריכים קבוצת מורים לעבוד יומיים-שלושה בשבוע עד שעה שלוש וחצי, רבע לארבע.

זבולון אורלב: זאת אומרת, במקום לעבוד עשרים שעות בחמישה ימים בארבע שעות ראשונות, אומרים לו: תעבוד עכשיו ארבעה ימים ולא חמישה ימים- - -

שלמה ישי: לפעמים זה גם חמישה ימים.

זבולון אורלב: אם זה חמישה ימים אז אתה מגדיל לו את המשרה.

שלמה ישי: לא, יש חלונות, יש דלתות.

שלמה ישי: תבוא בעשר, תבוא באחת-עשרה.

שלמה ישי: היו מורים שקיבלו תשעה חלונות.

זבולון אורלב: גם על חלונות ודלתות יש הסכמים.

שלמה ישי: אבל אנחנו מכניסים את המנהל לסד.

שלמה ישי: מישהו צריך לתת את השעות האלה.

שלמה ישי: המשרה כמעט לא גדלה.

שלמה ישי: כדי שאפשר יהיה לתת את השעה השביעית והשמינית אומרים למורה: תבוא בשעה שתים-עשרה.

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: לפני יוח"א לבית הספר היו מאה שעות.

זבולון אורלב: אחרי יוח"א יש לו מאה עשרים שעות.

זבולון אורלב: ברור שיש פה תוספת של עשרים שעות.

זבולון אורלב: האם מגדילים את המשרות למורים או מקבלים כוח אדם חדש?

איציק כהן: זה משא ומתן של מנהל בית הספר עם המורים.

איציק כהן: אם הוא יכול להשלים את המשרות בהסכמתם - כן.

איציק כהן: ולא, הוא פונה ומקבל מורים נוספים.

שלמה ישי: גם אם הוא מקבל מורים נוספים, הרי המורים הנוספים האלה לא יתנו את השעות האחרונות, גם הם נכנסים לתוך המערכת.

שלמה ישי: השעות האחרונות בחמישה ימים שמוסיפים להם את השעות השביעית והשמינית מתחלקות בין כל הצוות.

שלמה ישי: גם אם אני נשאר במשרה שלי בלי שעות נוספות, אני נאלץ לעבוד בשעות שביעית ושמינית.

איציק כהן: ניתן לצמצם את מספר ימי העבודה שלו.

יעקב אגמון: כשנוספים שעות לבית ספר, אומרת הסתדרות המורים: תן קודם כל את השעות למורים הקיימים, אם הם רוצים.

יעקב אגמון: אם הם לא רוצים, אתה יכול לתת אותן למורים חדשים שמחוץ למערכת.

יעקב אגמון: כלומר, נבוא אליהם ונגיד: אתם רוצים – בבקשה.

יעקב אגמון: אם לא, יתנו את זה למורים אחרים ואז שום מורים לא ייפגע.

זבולון אורלב: הסתדרות המורים אומרת: אי-אפשר לבנות את תוספת השעות, השעתיים הנוספות, רק על מורים חדשים.

רונית ברסימנטוב: פדגוגית זה לא טוב.

זבולון אורלב: זה גם לא מציאותי.

זבולון אורלב: אם יש שמונה כיתות ולכל כיתה צריכים להאריך בשמונה שעות שבועיות, אי-אפשר לקחת מורה חדש שילמד רק את אותן שמונה שעות.

ריטה בן-אהרון: אני מנהלת שנה שנייה בבית ספר "עדיהו".

ריטה בן-אהרון: בית ספר עדיהו הוקם באזור הדתי של בית שמש.

ריטה בן-אהרון: הוא מונה 320 תלמידים, 12 כיתות אם רגילות, 2 כיתות חינוך מיוחד.

ריטה בן-אהרון: בית הספר הוקם ב-1959 והמבנה, פחות או יותר, נראה אותו דבר מאז.

זבולון אורלב: לכן הבאנו אתכן.

ריטה בן-אהרון: צוות המורים נרתם ונענה לרפורמה הזאת ברצון רב, כשלא דיברו בזמנו בכלל על תיגמול.

ריטה בן-אהרון: כל מה שאנחנו ראינו לנגד עינינו זה את הילדים ואת הצרכים שלהם, וזה מה שהיה חשוב לנו.

ריטה בן-אהרון: אנחנו רצינו לתת מענה לאוכלוסיה שלנו, וזו בדיוק האוכלוסיה שזקוקה להארכת שעות שהייה זמן ארוך יותר בבית הספר עם מתן מענה לצרכים שלהם.

ריטה בן-אהרון: אנחנו לא נכנסנו בהדרגה, אנחנו נכנסנו בבת אחת.

ריטה בן-אהרון: מה שקרה הוא שכל הדבר הנפלא הזה התפוצץ לנו רק בגלל התנאים והתשתית ולא בגלל שום דבר אחר.

ריטה בן-אהרון: כי אם אני יושבת ומתמודדת בימי חמסין, 38 מעלות, בכיתה בלי קירור הכיתות, עם מאוורר שמקרטע ואני צריכה לחפש משעה אחת-עשרה בבוקר, כשילדים ממש נוטפים זיעה, אדם אחד שיאשר לי לשחרר אותם באותו יום בשעה אחת וחצי ואף אחד לא מוכן לקחת אחריות על עצמו, איך אני, בתור מנהלת, מגיבה להורים שמתקשרים אלי בערב מחדר מיון ואומרים לי שהילדים מיובשים?

ריטה בן-אהרון: מבחינת תכנית הלימודים, אנחנו נתנו דגש על שלושה תחומים: העשרה ותיגבור במיומנויות היסוד כשנכנסה תכנית "אנגלית שפה לכל" יוצאת מן הכלל, עם מתנדבים מאנגליה שסייעו לסגירת פערים ולהעשרת השפה והשפה הפכה לחוויה, לשפה ממש מדוברת בבית הספר.

ריטה בן-אהרון: הנושא השני שנתנו מענה זה דווקא לתחום הרגשי של הילדים, ופה לקחנו את כל נושא האומנויות והמוזיקה וניסינו לתת את זה בקבוצות קטנות, אפילו שלא תמיד הכנסנו לקבוצה שהיתה במקביל עובדת הוראה.

ריטה בן-אהרון: השתמשנו לפעמים בספרנית שהיא עובדת עירייה, בסייעת שהיא עובדת עירייה, אבל הצלחנו ליצור את המסגרות הקטנות האלה.

ריטה בן-אהרון: אנחנו רוצים להחזיר את התכנית לבית הספר.

ריטה בן-אהרון: אנחנו מבקשים מהרשויות, מהמשרד, מכל גורם שיוכל לעזור לנו, לשפר את התנאים הפיזיים של כיתות הלימוד ושל בניין המינהלה.

ריטה בן-אהרון: על זה זה עמד ועל זה זה נפל.

זבולון אורלב: תודה.

דליה פינק: אני מנהלת בית ספר זלמן ארן זו שנה שלישית.

דליה פינק: אני רוצה להציג עמדה קצת שונה.

זבולון אורלב: כמה מלים על אוכלוסיית בית הספר.

דליה פינק: בית הספר הוא מאוד ייחודי באוכלוסיה שלו בירושלים.

דליה פינק: הוא נמצא בין שתי שכונות.

דליה פינק: אחת מאוד מבוססת, אוכלוסיה מאוד חזקה, והשנייה זו שכונה שנמצאת בשיקום שכונות.

דליה פינק: האוכלוסיה החזקה בעבר היתה 70%, כרגע היא 50%, והאוכלוסיה החלשה גם 50%.

דליה פינק: זאת אומרת יש איזון.

דליה פינק: מה שמעניין זה שכביש מפריד בין שתי השכונות האלה ובית הספר נמצא באמצע.

דליה פינק: אני הייתי באנגליה חמש שנים ועבדתי עד שעה שש וחצי ולא קרה לי מה שקרה לי כשהייתי פה, ושאלתי את עצמי את השאלה למה?

דליה פינק: ואז לקראת סוף השנה עשינו ישיבה מאוד גדולה, מאוד רצינית עם כל ההורים, התלמידים ואנחנו המורים ואמרנו: בואו נבדוק ונחזיר תשובה אם אנחנו רוצים להמשיך או לא, כשהעמדה הנחרצת שלנו היתה לא להמשיך.

דליה פינק: פתאום הסתבר לנו שהילדים וההורים מאוד רוצים ואז ניפינו את הבעיות והבעיות המרכזיות הן: ארוחה חמה לילדים.

דליה פינק: זה בלתי אפשרי להיות עד שעה שלוש וחצי בלי ארוחה חמה, טובה ומזינה.

דליה פינק: הדבר הנוסף זה האקלים שנמצא אצלנו בארץ, קר מאוד בחורף, חם מאוד מאוד בקיץ.

דליה פינק: איך מחזיקים ילד עד שעה שלוש וחצי.

דליה פינק: הכיתה הופכת להיות למלכודת אש, אין מלים אחרות.

דליה פינק: הקירות מתחממים, החבר'ה שלנו עם טמפרמנט ועם אווירה פתוחה, זה בלתי אנושי.

דליה פינק: הדבר הנוסף זה התנאים הבלתי נסבלים של המורים בכלל ושל בית הספר.

דליה פינק: זה מחסור במחשבים, מחסור בספרים, מעבדה, ציוד לימודי.

דליה פינק: בשנה הראשונה הביקוש היה בלתי רגיל.

דליה פינק: הילדים נהגו לאכול את האוכל ואז ראינו שאין

דליה פינק: מה שקורה הוא שמפעל ההזנה הולך יפה אבל הנטל הוא מאוד גדול על האוכלוסיה המבוססת.

דליה פינק: כרגע היא לא מתלוננת.

דליה פינק: יש כאלה שמשלמים אפילו 500 שקלים לחודש, 600 שקלים, יש כאלה שמשלמים 300 שקלים.

דליה פינק: הם מחליטים בעצמם כמה הם תורמים, ואם אני מגיעה למצב שאין לי מספיק כסף אז אני מוציאה מכתב שחסרות תרומות ואז הכסף מגיע.

דליה פינק: מה שהיה מאוד קשה בהתחלה זה שבחצי השנה הראשונה היינו צריכים לגייס מורים שהם לא מצוות בית הספר.

דליה פינק: רבותי, זה לא הולך.

דליה פינק: תורידו את זה מראש.

דליה פינק: אין דבר כזה צוות של הבוקר, צוות של הצהריים.

דליה פינק: זה לא בא בחשבון.

דליה פינק: ואז החלטנו שכל המורים חייבים לעבוד בבית הספר ביום לימודים ארוך, כולם.

דליה פינק: היתה פה דילמה מאוד קשה עם הסתדרות המורים ועם הכללים של חלונות ודלתות.

דליה פינק: יש לנו פה בעיה של מורים שצריכים לממן את המטפלת.

דליה פינק: אנחנו נמצאים פה ממש בדילמה מאוד קשה, שמורים מקבלים משכורות מאוד נמוכות ולא מסוגלים לממן את הילדים שלהם שלא ביום לימודים ארוך.

דליה פינק: בתורנות אנחנו אוספים את הילד של המורים עם רכב ומביאים אותם אלינו לבית הספר.

דליה פינק: אין לנו ברירה.

דליה פינק: אנחנו משבצים אותם בכיתות שלנו.

דליה פינק: החל מהשעה אחת מגיעים לפעמים 25 ילדי מורים שבאים ללמוד אצלנו.

דליה פינק: שינינו את כל תכנית הלימודים.

דליה פינק: הוספנו, בייעוץ עם המורים, את שעות הלימוד באנגלית, במתמטיקה, במוזיקה ובמדעים.

דליה פינק: אבל אין מערכת שעות של הבוקר והערב, זו מערכת שעות אחת שהילד מקבל משעה שמונה עד הצהריים מסודר, קבוע.

דליה פינק: יוצא לו גם ללמוד בסוף היום חשבון, אנגלית, עברית והכל.

דליה פינק: זה מתחלק שווה.

זבולון אורלב: אם היום היינו עושים קלפי סודי בין המורים, מה היתה התוצאה?

דליה פינק: חצי חצי.

זבולון אורלב: אגב, זו תעודת כבוד.

דליה פינק: אני יודעת שהרבה מורים מאוד סובלים מזה.

דליה פינק: אם הם רוצים לעבוד בבית הספר שלנו והם חייבים להיות ביום לימודים ארוך, זה חלק מהשקפת בית הספר, זה נמצא ברציונל שלנו והם נורא רוצים להיות בבית הספר והם מאמינים בזה, אז קשה לעבוד כשאין תנאים בבית הספר.

שלומית עמיחי: זה בית ספר בניהול עצמי.

דליה פינק: נכון, אבל יש תוספות עבור יום לימודים ארוך, תוספות לאב הבית, תוספות למנקות.

דליה פינק: הרשות המקומית לא התארגנה והעובדים לא מוכנים.

דליה פינק: אחרי שעה אחת שוב צריך לנקות והם לא מוכנים להישאר ולהתחיל לנקות משעה שלוש וחצי עד הערב.

דליה פינק: בכל בתי הספר, עובדי הנקיון מתחילים לנקות את בית הספר בשעה אחת ואז הם הולכים הביתה בשעה ארבע, כשעובדי הנקיון שלנו רק צריכים להתחיל לנקות.

דליה פינק: ואז הבעיה של היגיינה ונקיון דורשים ממני להוציא הרבה כסף לניהול עצמי, במקום להוציא את זה על עוד מורים, על עוד ספרים.

דליה פינק: זאת אומרת, מוכרחים לקחת את זה בחשבון ולדאוג לתשתיות האלה בכדי שלילדים יהיה נעים, שלא יהיה להם סבל נוראי בבית הספר לפחות מפסח עד הקיץ, אלה החודשים הכי קשים.

דליה פינק: דבר אחרון, צמצמו לנו את שעות הרווחה, לקחו לנו את כל השעות שהיו שעות רוחב.

זבולון אורלב: למה?

שלמה ישי: יש יוח"א.

דליה פינק: זאת אומרת, בתקן שלי, אם לפני כן קיבלתי ארבעים שעות עבור הילדים עם הצרכים המיוחדים, שיכולתי לתת להם שעות פרטניות, השעות האלה נלקחו.

דליה פינק: התשובה שקיבלתי היתה שאני מקבלת תשובה לכך ביוח"א.

דליה פינק: יוח"א זה עבור הארכת יום הלימודים ולא עבור הרוחב, עבור צמצום הכיתות.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין מה שאת אומרת.

זבולון אורלב: עד התחלת יום חינוך ארוך היה לך איקס שעות בשעות רוחב, שעיקר ייעודן לטפל באוכלוסיות החלשות.

זבולון אורלב: אחרי שהתחיל יוח"א, אמרו לך: השעות האלה יותר לא קיימות.

דליה פינק: אני לא אגיד שהן לא קיימות כי אני מקבלת.

דליה פינק: אבל אם היו לי ארבעים שעות ועכשיו אני מקבלת עשר שעות, בשבילי זה הבדל משמעותי.

דליה פינק: הפחיתו בהדרגה.

דליה פינק: זו השנה השלישית.

שלומית עמיחי: זה לא בגלל יוח"א.

דליה פינק: יכול להיות, אבל צמצמו לי שעות.

זבולון אורלב: בדקת אצל החברות שלך?

זבולון אורלב: כששאלת אז מה אמרו לך?

דליה פינק: לכל חברותיי צמצמו.

זבולון אורלב: גם לאלה שאין יום חינוך ארוך?

דליה פינק: גם לאלה שאין יום לימודים ארוך.

זבולון אורלב: כלומר, את תומכת בגישה האוניברסלית, שלא יעשו מסגרות נפרדות למסכנים.

דליה פינק: בדיוק.

דליה פינק: רציתי לומר שזה דבר חשוב ממדרגה ראשונה וערך לאומי ממדרגה ראשונה לא לבטל את יום לימודים ארוך.

דליה פינק: לקחת את בתי הספר שיש בהם יום לימודים ארוך ולחזק אותם.

זבולון אורלב: ואיך נפתור את בעיית המורים?

דליה פינק: לתגמל אותם, אין בכלל על מה להתווכח.

זבולון אורלב: תודה רבה.

גדעון עזרא: אני מדבר כאחד מהצד.

גדעון עזרא: האמת היא שעקבתי אחרי יום לימודים ארוך במהלך מערכת הבחירות ושאלתי הורים.

גדעון עזרא: מה שחזר על עצמו כל הזמן היה שאין תנאים פיזיים, בעיקר ארוחת צהריים.

זבולון אורלב: רבותי, זה היתרון של חבר כנסת, שהוא בא ורואה את הדברים ישירות בלי מחוייבויות קודמות.

איציק כהן: השאלה היא שאלה.

איציק כהן: אם בית הספר יפנה ויציע איזשהו מודל של הפעלה שהוא שונה וייחודי, נבחן אותו בחיוב.

איציק כהן: זה לא מודל ארצי.

גדעון עזרא: ראיתי בחוזר מנכ"ל לוח זמנים מחייב.

איציק כהן: זה לא מחייב.

זבולון אורלב: קודם כל יש בעיה של תלמידים מוסעים.

זבולון אורלב: עלויות ההסעה הן עלויות גבוהות מאוד.

גדעון עזרא: אני לא מאריך את הבעיה.

גדעון עזרא: במקום לשלם למטפלת בין אחת לשתיים, היא תשלם למטפלת בין ארבע לחמש.

זבולון אורלב: תיכף ידבר המורה מלוד, שאם אינני טועה רוב מוריו הם מפתח-תקווה.

זבולון אורלב: תחשוב על המורה שמלמדת בלוד, גרה בפתח-תקווה, והיא צריכה להגיע מלוד לפתח-תקווה ומפתח-תקווה חזרה וגם לה יש ילדים.

זבולון אורלב: קח בחשבון שבחינוך היסודי, שבו מתקיים יום חינוך ארוך - עכשיו אנחנו מדברים רק על החינוך היסודי ולא על חטיבות הביניים ולא על החטיבה העליונה – ש-98% או 99% מכוחות ההוראה אלה מורות.

גדעון עזרא: אני רוצה להגיד לך פה, שמורה שצריכה לנסוע לפתח-תקווה או חזרה ללוד היא לא תיקח חלק בלימודי אחר הצהריים.

זבולון אורלב: עכשיו אני אתן למנהל מלוד לדבר, גם בקצרה, וגם תתייחס למה שאמר חבר-הכנסת גדעון עזרא.

אלי חכם: אני מנהל בית ספר בלוד.

אלי חכם: יש לי קשר עם מרבית המנהלים בארץ.

אלי חכם: נפל עלי התפקיד לרכז את כל הנושא גם של המנהלים.

אלי חכם: יום חינוך ארוך יפעל טוב בהמשך, ואני לוקח את לוד ועשרות בתי ספר במדינה משום שיש לי קשר איתם, קודם כל מבחינת הרשויות.

אלי חכם: זה לא שתי רשויות, זה לא עשרים, זה יותר.

אלי חכם: משרד החינוך נהפך לבנקומט של הרשויות, ואני אומר את זה בצורה ציורית.

אלי חכם: הכספים שמשרד החינוך מעביר לרשויות לא מגיעים לבתי הספר.

אלי חכם: אם אני עושה את השקלול הכספי, זה בסביבות 120 שקלים לתלמיד.

אלי חכם: תכפילו את זה במספר בתי הספר שהכספים לא מגיעים אליהם.

אלי חכם: בנושא הזה, אם לא נקים איזה סל שמחייב הפעלת יום חינוך ארוך, סל בסיסי, הרשויות לא יקבלו את זה.

אלי חכם: לא יכול להיות שרשות תגיד: אני רוצה להפעיל יום חינוך ארוך, נטיל את זה על משרד החינוך שיעביר את הכספים, ניקח את הכספים ולא ניתן אותם לבתי הספר.

אלי חכם: צריך להיות פה סל ברור מה צריך להיות בכדי שנפעיל יום חינוך ארוך.

אלי חכם: לגבי התיגמול, כבר דיברנו על כך, ואני חושב שכאן יש מקום לחשוב מה עושים עם זה.

אלי חכם: בעניין האוכל, לפני שנים היה מפעל הזנה שעבד בבתי הספר יפה.

אלי חכם: מפעל ההזנה באמת היה מאפשר משך זמן של קרוב לחצי שעה עד ארבעים וחמש דקות.

אלי חכם: היתה הפסקה ארוכה, הילדים אכלו.

אלי חכם: מפעל ההזנה היה ביוזמת המשרד והמורים היו שותפים.

אלי חכם: אותו מורה שהיה נכנס לחדר האוכל ויושב עם הילדים גם היה מתוגמל.

אלי חכם: כלומר, חלק מצוות המורים גם היה מתוגמל בעזרת הארוחה וגם בהפסקה והילדים כולם היו יושבים ואוכלים.

גדעון עזרא: איזו תשובה אתה נותן למנהלת פה שהפסיקה את התכנית?

אלי חכם: צריך לבנות את הכל מבחינת התכנית, מבחינת התשתית מחדש.

גדעון עזרא: בהנחה שאין אמצעים, מה אתה עושה, אתה מוותר, כמו שהמנהלת כאן סיפרה?

יוסי וסרמן: אני הצעתי כאן הצעה.

יוסי וסרמן: לצמצם את מספר בתי הספר ולעשות את זה טוב.

אלי חכם: הצעתי היא שהקידום יהיה בתכנים.

שלומית עמיחי: אנחנו מלינים על זה שיום חינוך ארוך לא מתקדם, לא מוסיפים עוד בתי ספר.

שלומית עמיחי: אז להפחית היום בתי ספר שכבר היה להם כדי שבאחרים נקיים טוב יותר, יש לזה שתי משמעויות: אחת, שלכשנרחיב נצטרך כבר להרחיב בתנאים המשופרים.

שלומית עמיחי: כלומר, מישהו צריך לעשות קלקולציה של כל הסיפור מחדש.

שלומית עמיחי: משמעות שנייה היא שאפשר שיהיו בתי ספר והורים שכבר התרגלו ליום חינוך ארוך, ויראו כי טוב, היום לקחת מהם לא נראה לי כהצעה יישומית.

יוסי וסרמן: הגיע הזמן שבמאה ה-21, כשמתחילים רואים חדש, נעשה אותו כמו שצריך, לא כמו שעשינו פעם.

שלומית עמיחי: ידידי, אתה אומר את זה אחרי שלוש שנות הפעלה.

שלומית עמיחי: מה שנפעיל מחדש יהיה על פי דרכך.

יוסי וסרמן: מהרגע הראשון אנחנו אומרים: אנחנו מאוד מעוניינים, אבל בואו נעשה את זה כמו שצריך.

יוסי וסרמן: הרי יש תלונות.

יוסי וסרמן: אפילו המנהלות, שהן כל כך בעד, גם המנהל משמאלי הוא בעד, אבל הם זועקים לתנאים פיזיים.

אלי חכם: אנחנו מבינים זאת, אבל השאלה היא איך עושים זאת.

ריטה בן-אהרון: אנחנו היינו במצב שהרגשנו בסוף השנה שאנחנו משיגים בדיוק את המטרות ההפוכות.

ריטה בן-אהרון: היו המון מתיחויות בין הילדים וגם בחדר המורים.

ריטה בן-אהרון: האלימות גברה.

ריטה בן-אהרון: היה חוסר ריכוז בשעות האחרונות, שזה היה פשוט בלתי נסבל.

ריטה בן-אהרון: היתה איזושהי תחושה, גם במשוב שהעברנו ובהערכה שערכנו, שהפכנו למין שמרטפיה.

ריטה בן-אהרון: מי שענה בחיוב, בהסכמה ושביעות רצון לדבר הנפלא הזה היו אלה ההורים.

ריטה בן-אהרון: המורים והילדים לא רצו להיות שותפים לזה, ואנחנו בעצם שם בשטח.

שלומית עמיחי: בכל בתי הספר בבית שמש הפסיקו יום חינוך ארוך?

ריטה בן-אהרון: בבתי הספר הממלכתיים.

ריטה בן-אהרון: בתי הספר הממלכתיים דתיים ותורניים המשיכו.

דליה פינק: מבחינת הישגים לימודיים יש עלייה ויש שיפור.

דליה פינק: דובר כאן על צמצום הפערים.

דליה פינק: בהחלט מי שהרוויח כאן זו האוכלוסיה החזקה, אבל בגלל שהאוכלוסיה החזקה אצלנו היתה מאוד מעוניינת, האוכלוסיה החלשה הרוויחה כפליים.

דליה פינק: התשלום של ההורים בגלל יום לימודים ארוך גדל פי שתיים.

דליה פינק: הם משלמים יותר כי אנחנו רוצים לעשות הקטנת כיתות, לאפשר לכל ילד ללמוד.

דליה פינק: האגרה, שבדרך כלל לוקחים לפי תעריף מסויים, גדלה בהסכמת ההורים.

דליה פינק: ללא הסכמת ההורים אי-אפשר היה להפעיל את זה.

דליה פינק: זה בפירוש תלוי בהזרמת משאבים ובהשבחת הקיים.

אלי חכם: בעניין של פריסת השעות של מורה, האם אני לוקח 24 שעות ומחלק את זה לחמישה ימים או אני מחלק את זה לשלושה ימים.

אלי חכם: באותו רגע שאני מחלק לשלושה ימים, אני רוצה לשאול: מה האפקטיביות של מורה שעובדת בשלושה ימים שבע-שמונה שעות?

אלי חכם: עלה כאן לדיון העניין, שאם אני לוקח את ה-24 שעות ומחלק את זה אפילו לארבעה ימים, יש עם זה בעיה.

זבולון אורלב: ד"ר אבי לוי, בבקשה.

ד"ר אבי לוי: רציתי לשאול את מנהלות בתי הספר, מה קרה לכל השעות ששימשו לשעות הרווחה?

זבולון אורלב: זאת השאלה שאני שואל אותך.

ד"ר אבי לוי: לי יש קושי, כי אני התנגדתי מאוד ליום חינוך ארוך, כפי שאתה יודע, כולם פה יודעים.

ד"ר אבי לוי: אני אפילו פירסמתי חוברת שנאסרה לפירסום כי היא התנגדה לקווי המדיניות שאמרו שיום חינוך ארוך יעבור למשרד החינוך.

ד"ר אבי לוי: אבל אני לא מאשים את משרד החינוך.

ד"ר אבי לוי: אני חושב שהטילו על משרד החינוך חוק.

ד"ר אבי לוי: זו היתה גזירה, כמו שאומרים בלשון חכמים, שהציבור לא יכול לעמוד בפניה.

ד"ר אבי לוי: זו היתה גזירה שהמשרד לא יכול היה לעמוד בפניה מראש.

ד"ר אבי לוי: יש מה שנקרא במשרד החינוך, אנשי חינוך מכירים את זה, שעות אורך ושעות רוחב.

ד"ר אבי לוי: אם יום חינוך ארוך היה אומר כך: אנחנו נוסיף לכל כיתה שמונה שעות, עשר שעות למה שיש לה היום, זה היה בסדר.

ד"ר אבי לוי: כלומר, לבדוק בכל כיתה כמה שעות יש, ואם זה איקס, להוסיף עוד שמונה שעות.

ד"ר אבי לוי: זה היה בסדר.

ד"ר אבי לוי: אבל ברגע שאמרו שצריך לגרום לכך שבכל כיתה יהיו 41 שעות, זאת היתה השגיאה.

ד"ר אבי לוי: אי-אפשר היה לקבוע מספר מראש, מדוע?

ד"ר אבי לוי: כי היו כיתות שקיבלו 51 שעות.

ד"ר אבי לוי: אז מה, כיתה שקיבלה 51 שעות תקבל 41 שעות?

ד"ר אבי לוי: זאת אומרת, אתה מוריד לה עשר שעות.

ד"ר אבי לוי: בחוברת שפירסמתי זה מה שהוכחתי.

ד"ר אבי לוי: מכיוון שזה מה שהוכחתי, שיום חינוך ארוך פוגע במקומות מסויימים, כמו שכאן אמרו המנהלות, בוודאי שזה לא ראוי לפירסום.

שלומית עמיחי: זה לא נכון.

ד"ר אבי לוי: זה כן נכון.

ד"ר אבי לוי: פירסמתי חוברת עם נתונים.

שלומית עמיחי: אין בתי ספר עם יותר מ-41 שעות?

שלומית עמיחי: מהנתונים שלך אפשר ללמוד שאישרו לכולם.

ד"ר אבי לוי: לא, אבל יש מקומות שנפגעו.

ד"ר אבי לוי: אני אסביר למה נפגעו.

זבולון אורלב: מה שאתה אומר הוא שיש בתי ספר שנתנו תוספת שעות אורך וכתוצאה מזה נפגעו שעות הרוחב של התלמידים החלשים.

ד"ר אבי לוי: מה מפריע לומר שלכל כיתה שמקבלת איקס שעות להוסיף שמונה שעות?

ד"ר אבי לוי: לא היה איכפת לי אילו לא הייתי חושב שהראשי תיבות של יוח"א צריך להיות: יום חינוך איכותי ולא ארוך.

ד"ר אבי לוי: האורך לא מביא את האיכות.

ד"ר אבי לוי: אני אומר את זה כל הזמן, אני אומר את זה גם היום.

זבולון אורלב: המחוקק חושב אחרת.

זבולון אורלב: החוק קבע 41 שעת אורך.

ד"ר אבי לוי: אבל אם לשעות האורך מתלווים שעות רוחב, שתוכל לעשות פיצול כיתות, שתוכל ללמד בקבוצות, זה בסדר, אין לי בעיה עם זה.

ד"ר אבי לוי: אני לא אומר שאיכות היא עד שעה שתים-עשרה ועד שעה ארבע אין איכות.

ד"ר אבי לוי: אבל אי-אפשר לעשות איכות עד שעה שלוש במצב הקיים.

ד"ר אבי לוי: כי אם רוצים לעשות איכות עד שעה שלוש, צריך להוסיף לאוכלוסיות החלשות ולא לגרוע מהן.

איציק כהן: אני רוצה להבהיר את העניין של שעות רוחב.

איציק כהן: בדקנו במשך שנתיים את מספר שעות הרוחב במערכת.

איציק כהן: מספר שעות הרוחב במערכת לא קטן אלא גדל.

איציק כהן: 41 שעות זה תקן בסיסי, אתה מכיר את זה מצויין.

איציק כהן: אם תקן בסיסי בכיתה הוא 29, 30, 31, 33, תלוי בדרגת הכיתה, הגדלנו את התקן הבסיסי ל-41 שעות באותם בתי ספר.

איציק כהן: לא פגענו בסל פיתוח.

איציק כהן: 80 אלף שעות סל פיתוח נותרו בעינן, לא קיצצנו אפילו שעה.

איציק כהן: השעות לעולים, בסך הכל קיבלו לפי המתכונת הרגילה.

איציק כהן: כך גם לגבי נושאים אחרים.

איציק כהן: בסך הכל יש כ-40 אלף שעות שהן מוגדרות כסלים מרכזיים, אותן 40 אלף שעות מתוך מיליון ו-660 אלף.

איציק כהן: באותן 40 אלף שעות היה קיצוץ של 15% פעמיים.

זבולון אורלב: בתוך זה יש את שעות הרווחה?

איציק כהן: פעם אחת זה היה שעות הרווחה.

איציק כהן: כל שעות הרווחה מגיעות ל-5,000 שעות, מתוך מיליון 660 אלף.

איציק כהן: היה קיצוץ של 15% מתוך 5,000 שעות.

איציק כהן: אם מנהל אגף שח"ר או מישהו אחר מצא לנכון לתת פחות לבתי ספר שבהם יש יום חינוך ארוך - - -

ד"ר אבי לוי: אתה לא אשם, עליך הטילו לקצץ.

ד"ר אבי לוי: היו"ר זבולון אורלב:

ד"ר אבי לוי: אני רוצה לסכם את הישיבה.

ד"ר אבי לוי: אני לא אומר את זה עדיין כהחלטה.

ד"ר אבי לוי: אני רוצה להקריא ואם יש לחברים הערות, אני מוכן תוך כדי לקבל הערות, כי אין מספיק חברי כנסת שאני יכול להתייעץ איתם, הם באו והלכו.

איציק כהן: יש חוק ההסדרים.

זבולון אורלב: חוק ההסדרים לא מתייחס לעניין הזה.

איציק כהן: חוק ההסדרים מתייחס לעניין, חוק ההסדרים לקראת תקציב 1999.

זבולון אורלב: הוא מת.

זבולון אורלב: ב-31 בדצמבר הוא מת.

זבולון אורלב: הוא לא קיים.

זבולון אורלב: עכשיו קיים חוק חינוך חובה כמו שהוא, בלי חוק הסדרים.

זבולון אורלב: זה החוק כרגע.

דורית מורג: החוק הזה הוא חוק מאוד קשה.

דורית מורג: הוא גם חוק מאוד דווקני.

דורית מורג: גם לא ניתן לפרוס אותו, למשל לחלק ישוב או שכונה.

דורית מורג: צריך להחיל אותו על כל השכונה ועל כל היישוב.

זבולון אורלב: שאלתי שאלה פשוטה.

זבולון אורלב: אפשר לעשות הפסקה?

דורית מורג: עקרונית, צריך להמשיך ולהחיל את החוק בהדרגה.

דורית מורג: הצו שניתן בהתחלה היה יחסית צו רחב.

זבולון אורלב: אני לא אמרתי כמה הדרגה.

שלומית עמיחי: הדרגה זה לא להפחית.

זבולון אורלב: בתש"ס המשרד לא ביקש מוועדת החינוך אישור להרחיב.

זבולון אורלב: ולפי מה שאומרים גם בתשס"א גם לא יבקשו אישור מאתנו.

זבולון אורלב: אני אומר שזה בלתי חוקי.

דורית מורג: משום שהצו ההתחלתי היה יחסית רחב.

זבולון אורלב: 1.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות קובעת כי היא רואה בחשיבות רבה ובסדר עדיפות גבוה המשך ביצוע הדרגתי של חוק יום חינוך ארוך בשנת הלימודים התשס"א, כאשר ביצוע החוק ממלא את היעדים הבאים:

זבולון אורלב: ב.

זבולון אורלב: צמצום הפערים הלימודיים.

זבולון אורלב: אמנויות, ספורט וכד').

זבולון אורלב: 2.

זבולון אורלב: הוועדה תובעת במפגיע ממשרד החינוך לגייס את המשאבים להמשך ביצוע הדרגתי של החוק בשנת הלימודים התשס"א.

זבולון אורלב: הולמת לבעיות המיוחדות של המורים העובדים ביום חינוך ארוך.

שלומית עמיחי: ההצעה מחייבת מצ'ינג של האוצר.

יעקב אגמון: אנחנו אולי עשינו טעות בזמנו ולא תבענו שיפור התנאים הפיזיים כדי לא להכשיל את יום חינוך ארוך, המימון חייב לבוא מבחוץ.

יעקב אגמון: משרד האוצר הוא הכתובת.

חוסניה ג'בארה: גם משרד החינוך וגם הרשויות המקומיות צריכים לקבל כסף מהאוצר.

זבולון אורלב: שיילכו לאוצר.

יעקב אגמון: למה שלא תהיה תביעה ישירה?

דורית מורג: הדרישה של 41 שעות היא בחוק.

זבולון אורלב: תציעו הצעת שינוי.

זבולון אורלב: אתם מחוקקים.

זבולון אורלב: יש בעיות, בואו נדבר על זה.

זבולון אורלב: אבל זה דחוף, זה צריך להיות עד 1 בספטמבר.

זבולון אורלב: תציעו הצעה כהוראת שעה.

זבולון אורלב: 5.

זבולון אורלב: הוועדה תובעת מאותן הרשויות המקומיות, שטרם העבירו את התקציבים להפעלת יוח"א, להעביר לאלתר לבתי הספר בתכנית יוח"א את התקציבים המוסכמים.

זבולון אורלב: 7.

זבולון אורלב: הוועדה תקיים דיון מעקב נוסף תוך שישים יום.