ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 56, 2000-01-17 13:15

זבולון אורלב: בפתח הישיבה אני רוצה לשלוח תנחומים לחברת הכנסת חוסניה ג'בארה שאימה נפטרה.

זבולון אורלב: תנחומים ושלא תדעי עוד צער ודאבה ותראי רק שמחה ושמחות במשפחתך.

זבולון אורלב: הנושא שהתכנסנו לשמו זאת השביתה שהכריזה הסתדרות המורים וזה היום השני לשביתה.

זבולון אורלב: אני רוצה לפתוח בדברים קצרים ואני מציע שסדר הדברים יהיה כזה שראשית ניתן את רשות הדיבור לאנשי הסתדרות המורים לומר מדוע הם פתחו בשביתה ואז נאפשר גם לשר וגם לממונה על השכר, שאנחנו מקדמים אותו בברכה, להגיב.

זבולון אורלב: אנחנו נשתדל בוועדת החינוך והתרבות לגרום לכך שהרשויות ידברו אלו עם אלו וישתדלו להגיע להבנה ולמצוא את השפה המשותפת ואת הפתרון.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר כמה דברים ואני מראש אומר שאני בוודאי משתמש גם ברקע שלי לומר את הדברים האלה.

זבולון אורלב: התסריט ידוע מראש.

זבולון אורלב: יש תסריט שהוא ידוע מראש, שאחת לכמה זמן פוקעת סבלנות ארגון המורים או הסתדרות המורים – במקרה זה זאת הסתדרות המורים - מתפוצץ משא ומתן ופורצת שביתה.

זבולון אורלב: תמיד ביני לבין עצמי שאלתי את עצמי, הרי כולנו יודעים שלמנוע שביתה עולה תמיד יותר זול מאשר לסיים שביתה אחרי היום הראשון.

זבולון אורלב: לסיים את השביתה אחרי היום הראשון, תמיד עולה יותר זול מאשר לסיים את השביתה אחרי שבוע ימים.

זבולון אורלב: לסיים שביתה אחרי שבוע ימים, תמיד עולה יותר זול מאשר לסיים אותה מאוחר יותר.

זבולון אורלב: תמיד זה ככה וכולנו יודעים זאת.

זבולון אורלב: אני לא יודע איזשהו חיידק אלים שנכנס ומכניס אותנו לסינדרום עיוור שדוחף את כולם לדינמיקה כזאת שאחרי כן הפתרון שלה הוא כואב, הוא בראש וראשונה על-חשבון הילדים, ולאחר מכן הוא בוודאי יעלה הרבה יותר כסף ממה שחשבו וכל הצדדים יוצאים סובלים.

זבולון אורלב: בסופו של דבר הציבור כועס על המורים, מעמד המורים נפגע, תקציב המדינה נפגע, כולם יוצאים נפגעים.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שאנחנו מכנסים את הישיבה הזאת בתקווה שבסיומה תתחיל דינמיקה של פתרון הבעיה ולא נראה בימים כאלה עצובים שמערכת החינוך והתרבות שובתת.

זבולון אורלב: הישיבה שלנו תהיה באופן יחסי קצרה כי היא ישיבה דחופה, ישיבת חירום, ואני מבקש מכל החברים לגלות איפוק, לנסות להיות תורמים, לנסות להיות חיוביים כדי לבנות את הפתרון ולא לחפש פה את המפריד ואת המחלוקות.

זבולון אורלב: אני מבקש לראות איך כולנו רואים את פתרון הבעיה.

יוסי שריד: תודה ליושב-ראש, תודה לאברהם בן-שבת.

יוסי שריד: אני אומר כמה דברים מאוד קצרים.

יוסי שריד: קודם כל, אני מאחל לוועדה הצלחה במקום שאני לא הצלחתי.

יוסי שריד: אני השקעתי, כפי שיספרו לכם כל הנוגעים בדבר, לא מעט מאמצים בימים האחרונים כדי למנוע את השביתה.

יוסי שריד: אתמול, לאחר שהשביתה פרצה, עשיתי כל מאמץ כדי שהשביתה תארך יום אחד ולא יותר, ואמרתי לחבריי בהסתדרות המורים ובמשרד האוצר, אמרתי דברים דומים מאוד למה שאמר יושב-ראש הוועדה בזה הרגע, שלשביתות יש טבע מגונה, או שאתה מונע אותן או שאתה מפסיק אותן ביום הראשון, ואם אתה לא מפסיק אותן ביום הראשון, אחר-כך השביתה מתחילה להתגלגל ולהתארך ולהתמשך ולהסתבך ולפעמים אפילו להסתאב.

יוסי שריד: אמרתי, בואו ננסה לסיים את זה ביום הראשון כדי שלא נצטרך להיכנס לשביתה שאחריתה מבחינת הזמן, מי ישורנה.

יוסי שריד: המאמצים האלה לא עלו יפה.

יוסי שריד: אני הצעתי הצעה מסוימת, אני לא חושב שאני צריך להיכנס לכל הפרטים, אבל זו הייתה הצעה מסודרת שאומרים שהיא עולה הרבה כסף.

יוסי שריד: לא ניכנס לזה.

יוסי שריד: יש את ה1.2- שנקבע בבוררות שצריך להיכנס בטבלה, ואז זה ל95-, ואחר-כך יש את 96 ו97-, הארכת שחיקה, אם ב96- וב97- הייתה שחיקה או לא הייתה שחיקה.

יוסי שריד: להסתדרות המורים יש נתונים.

יוסי שריד: האוצר אומר שהנתונים האלה הם נתונים מופרכים.

יוסי שריד: בסדר גמור, מותר לאוצר לטעון זאת, אבל חובת הראיה היא גם על האוצר והאוצר צריך להציג נתונים מסודרים כדי לבסס את טענותיו.

יוסי שריד: אני מוכרח לומר שעד לרגע זה אני לא ראיתי חומר כזה מצד האוצר.

יוסי שריד: בהנחה שלא מדובר בחומר כמוס מבחינה ביטחונית, אני מניח שהאוצר בוודאי יניח את החומר הזה על שולחן הוועדה בעוד כמה דקות.

יוסי שריד: אני חושב שהוועדה צריכה – אם מותר לי להשיא עצה לוועדה – לשנות ממנהגה.

יוסי שריד: אני אפילו שקלתי אם לבוא או לא לבוא למרות שהוועדה מכובדת עלי ואני תמיד שמח לבוא, אבל יש בזה משהו פגום ששר האוצר לא מופיע בוועדה.

יוסי שריד: שר האוצר הוא הכתובת, בכל הכבוד שאני רוחש לממונה על השכר ולכל שאר אנשי האוצר שאני מכבד אותם ואני מוקיר אותם וכל הדברים הטובים, אבל כאמור הכתובת היא שר האוצר.

יוסי שריד: בעצם מנהלים את הדיון הזה בלי כתובת.

יוסי שריד: שר האוצר צריך לבוא ולהציג את עמדת האוצר ולקחת על העמדה הזו גם אחריות.

יוסי שריד: יכול מאוד להיות שהממשלה כממשלה תחליט בשעות הקרובות לנקוט בכל מיני אמצעים, צעדים בעלי אופי משפטי ובעלי אופי אחר.

יוסי שריד: אני לא יודע אם אני נותן את ידי למהלכים האלה אבל אומרים, ובצדק אומרים, שלממשלה צריך שיהיה קול אחד וממשלה יכולה להתבטא או להתנבא אך ורק בקול אחד, בוודאי בסוגיות כבדות כמו הסוגייה שמונחת בפנינו עכשיו לדיון.

יוסי שריד: אני מכיר בעקרון הזה, אבל לי יש קול משלי ואני אשמיע את הקול הזה.

יוסי שריד: העניין הוא יותר מדי רציני ובגלל האילוץ או הקול הקונסטיטוציוני שממשלות מדברות כך או אחרת, אני לא חושב שזה יהיה נכון ששר החינוך יחריש בעת הזאת ואני לא מחריש בעת הזו ואני מגלה את עמדתי.

יוסי שריד: אפשר להיכנס לדיון הזה לצד הפורמלי והוועדה תמצא לנכון לנהוג כפי שהיא מוצאת לנכון.

יוסי שריד: מה זאת אומרת הצד הפורמלי שאני לא מזלזל בו ויש לו חשיבות עצומה?

יוסי שריד: אפשר להיכנס לפרטים שכבר הזכרתי אותם ברפרוף, אפשר לומר בואו נראה מה זה ה1.2- מ95-, בואו נראה מה אנחנו עושים עם ה1.2- ומה אנחנו עושים עם 98 שהיא שנה מכרעת.

יוסי שריד: היא שנה מכרעת משום שבשנת 1998 הייתה תחזית אינפלציה מסוימת, ניהלו עם הסתדרות המורים ועם ארגון המורים משא ומתן על-בסיס צפי מסוים לאינפלציה, הצפי היה כפי שהיה וכתוצאה מזה הסתדרות המורים וארגון המורים חתמו על תוספת של 1.9 אחוז, אבל רצה הגורל שבסופו של דבר באותה שנה, 1998, האינפלציה לא הייתה 1.9 ולא משהו שקרוב לזה אלא היא הייתה 4.8.

יוסי שריד: כל האיגודים המקצועיים שחתמו יותר מאוחר קיבלו את ה4.8-.

יוסי שריד: הסתדרות המורים וארגון המורים שחתמו יותר מוקדם קיבלו רק 1.9 ועכשיו הם אומרים שמה שנתנו לאחרים, שייתנו גם להם.

יוסי שריד: מה פה יש לבדוק בכלל?

יוסי שריד: איזה בדיקת שחיקה צריכה להיות כאן?

יוסי שריד: אומרים, מה לעשות, מזל רע.

יוסי שריד: הייתם הראשונים לחתום, הייתם יכולים להרוויח, כמו בהגרלה, הייתם יכולים להפסיד, הפסדתם.

יוסי שריד: אני חושב שזו גם מוטיבציה שלילית לארגוני עובדים.

יוסי שריד: אני חושב שכתוצאה מזה ארגון עובדים לא ירצה לחתום אלא ברגע האחרון ממש, אם לא מעבר לרגע האחרון כי אולי בכל-זאת הוא יצא נפסד.

יוסי שריד: אני חושב שגם מנקודת ראותו של האוצר זה לא דבר נבון לעשות.

יוסי שריד: כאמור, אפשר להתייחס לזה מנקודת ראות פורמלית של אחוז כזה ואחוז אחר, אבל אני רוצה לומר לכם מה מדריך אותי וזה הדבר שמדריך אותי משום שזה מכביד עלי ומעיק עלי והייתי אומר אפילו מכאיב לי.

יוסי שריד: משכורתו של המורה היא משכורת ירודה, ובואו נתחיל עם העניין הזה כדי שלא נסת

יוסי שריד: בך בענייני אחוזים ושברי אחוזים ורסיסי אחוזים ואחוזי אחוזים.

יוסי שריד: משכורתו של המורה היא משכורת ירודה.

יוסי שריד: תלוש המשכורת של המורה הוא ברוב המקרים תלוש של בושה.

יוסי שריד: הוא ממש תלוש של בושה.

יוסי שריד: אני לא גיליתי את אמריקה, אבל אם אני נוסע בדרכי היום מתל-אביב לירושלים ואני שומע מורה בכיתה א' - ומה יש להתווכח?

יוסי שריד: אפשר לעשות מניפולציות עם כל המספרים, והאוצר יכול להוציא ממגירותיו כל מיני מספרים – במבשרת ירושלים שהיא משתכרת משכורת ברוטו של 2,600 או 2,700 שקלים, שזה או שכר מינימום או קרוב לשכר מינימום או מתחת לשכר המינימום, וזו בושה וחרפה וזה מה שמעניין אותי ולא שום דבר אחר.

יוסי שריד: אחר-כך כולם מדברים גבוהה גבוהה על החינוך ועל חשיבותו של החינוך, ועל חיוניותו של החינוך.

יוסי שריד: איך כל הדברים האלה יקרו, כתוצאה ממליצות נבובות?

יוסי שריד: כאשר מורה מרוויח מה שהוא מרוויח?

יוסי שריד: אפשר לומר שיש אחרים שמרוויחים לא הרבה יותר ואנחנו יודעים את זה.

יוסי שריד: שביתה כללית בגני הילדים ובבתי-ספר יסודיים ובחלקים מסוימים של חטיבות הביניים והחטיבות העליונות, זה זעזוע כבד מאוד.

יוסי שריד: אני צריך לשאול את עצמי, וזו חובתי ואין לי חובה אחרת, האם מערכת החינוך יכולה לעמוד בזעזוע הכבד הזה.

יוסי שריד: אני צריך לשאול את עצמי האם באמת אפשר להביא לשיפור ניכר בחינוך בישראל כאשר מורים מקבלים ברוטו 2,700-2,600 שקלים.

יוסי שריד: יש כאלה שמקבלים יותר, הם 15 שנים במערכת ו16- שנים במערכת ו30- שנים במערכת.

יוסי שריד: ראיתי טבלה של מורים שהם 36 שנים במערכת.

יוסי שריד: חברות וחברים, אתם יודעים מה זה להיות מורה 36 שנים?

יוסי שריד: אני הייתי מורה לעת מצוא, בהזדמנויות שונות, ואני תמיד מספר את זה.

יוסי שריד: אני הייתי חוזר הביתה מיום לימודים של שש או שבע שעות – כי לימדתי רק יומיים וריכזתי את השעות באותם יומיים - ואז הייתי גם חבר כנסת צעיר, והייתי אומר לאשתי שבכל-זאת יותר קל להיות חבר כנסת.

יוסי שריד: זו עבודה מאוד קשה בתנאים בלתי אפשריים וזה מה שמעסיק אותי עכשיו ולא קול אחד של הממשלה ולא שבר כזה של אחוז.

יוסי שריד: אמרתי אתמול ואני לא אכסה מפניכם גם היום שאני לא התרשמתי שמנהלים משא ומתן כדי למנוע שביתה.

יוסי שריד: אני לא אומר שאין אנשים בעלי רצון טוב באוצר, ואנשי האוצר הם לא רשעים ואני מניח שהם גם לא מעונינים בשביתה, אני בהחלט מבין את זה שבאופן תיאורטי הם לא מעונינים בשביתה, אבל כאשר אנשים אומרים לעצמם , גומרים אומר בלבם שאני לא רוצה את השביתה הזו ואני אשנס מותניים ואני אעשה עכשיו כל אשר לאל ידי כדי למנוע את השביתה – מנהלים משא ומתן בדרך אחרת.

יוסי שריד: נקודת המוצא באוצר, לפי התרשמותי ויכול להיות שההתרשמות שלי היא לא נכונה, שכנראה אין מנוס, אין ברירה, השביתה היא בגדר כוח עליון, היא חייבת להיות ואם היא לא תהיה אז לא תתפתח איזושהי דינמיקה, וההתדיינות לא תתמצה כפי שהיא צריכה להתמצות.

יוסי שריד: אני אומר לכם, שוב על-פי הניסיון ובעניין זה אני שותף ליושב-ראש הוועדה, שבסופו של דבר גם משלמים יותר.

יוסי שריד: כך בדרך כלל הניסיון מוכיח.

יוסי שריד: אני מאוד מברך על היוזמה של כינוס הוועדה שהיא מובנת מאליה כי זה תפקיד הוועדה.

יוסי שריד: נכון שאנחנו לא ביום הראשון של השביתה ולכן כבר אי-אפשר למנוע אותה ביום הראשון, אבל אנחנו ביום השני של השביתה ואם הישיבה הזו יכולה להועיל ברב או במעט כדי לסיים את השביתה עוד היום – אני חושב שזה השירות הכי גדול שהוועדה יכולה להושיט.

אברהם בן-שבת: אני מבקש לומר שאיננו מבקשים תוספת שכר.

אברהם בן-שבת: זה נעשה בהסכם העבודה כפי שעושים כל האיגודים המקצועיים.

אברהם בן-שבת: אנחנו מבקשים לשלם לנו חובות של האוצר שהוא על-פי סעיפים ברורים.

אברהם בן-שבת: כמו אדם שחב חוב לחברו, הוא חייב לשלם לו את החוב, וכך גם אנחנו רוצים.

אברהם בן-שבת: הסכם השכר זה דבר אחר.

אברהם בן-שבת: אני מבקש לומר מהו הרקע לסכסוך.

אברהם בן-שבת: מאז שנות ה50- קיים סעיף שבא לשמור על שכר עובדי ההוראה שלא יישחק.

אברהם בן-שבת: הסעיף הזה נקרא סעיף הצמדה למהנדסים, כדי ששכר המורים לא יישחק.

אברהם בן-שבת: לפי הסעיף הזה אחת לשנה חייב האוצר – לא אנחנו – לבצע בדיקת שחיקת שכר מול המהנדסים ואז או לשלם למורים כתוצאה מהשחיקה או לקזז, או לקחת.

אברהם בן-שבת: זה הסעיף של ההסכם שלנו.

אברהם בן-שבת: זה צמוד למהנדסים כי המורים מתקדמים בוותק בלבד והמהנדסים מתקדמים, כמו כל עובדי המדינה, הן בוותק והן בדרגות, כך שבאופן טבעי נוצר ההפרש בין שכר המורים לשכר המהנדסים.

אברהם בן-שבת: אני רוצה לומר שזה שש שנים – כאשר ההסכם מחייב ואומר שב1- בינואר יש לבצע בדיקת שחיקה או לפצות או לקזז – לא בוצעה בדיקת השחיקה.

אברהם בן-שבת: בכל מיני תחבולות שונות השתמט האוצר מלבצע את בדיקת השחיקה, ואת הסיבות לכך אני יודע.

אברהם בן-שבת: למרות שההסכם מטיל על האוצר לבצע את הבדיקה ולהביא את התוצאות, הוא יכול לומר לנו שאנחנו צריכים להחזיר כסף, בבקשה, שיגיד, אבל למרות ההסכם קמנו אנחנו ארגוני המורים ובכסף שלנו בנינו מאגר נתונים בשיתוף האוצר, משרד החינוך, הסתדרות המורים וארגון המורים העל-יסודיים וזאת כדי שלאוצר לא תהיה עילה להשתמט מבדיקת השחיקה.

אברהם בן-שבת: לצערנו אותו מאגר נתונים, האוצר הפך אותו לשלו והוא סודי, כאילו זה סוד צבאי.

אברהם בן-שבת: אני יודע שלאוצר משתלם למשוך זמן ולהחזיק את גזלת כבשת הרש.

אברהם בן-שבת: אני יודע שלאוצר משתלם למשוך זמן, משתלם לו קודם כל בכלל לא לבדוק, משתלם לו לא לחשוף נתונים, עוד יותר משתלם לו כאשר הוא בודק באופן פנימי – ואני לא רוצה לומר גוזל – ושומר על הכסף של המורים אצלו ונותן למורים ממש לסבול חרפה.

אברהם בן-שבת: לגבי אמינות המספרים והנתונים.

אברהם בן-שבת: כשבאנו לדרוש שחיקת שכר על שנת 1995 האוצר שאל מה זה שחיקת שכר ואמר שאנחנו חייבים להחזיר לו 13.1 אחוזים.

אברהם בן-שבת: אנחנו אמרנו לאוצר שאנחנו לא חייבים, השכר שלנו נשחק על-פי אנשי הכלכלה שלנו ב1.93- לגבי שנת 1995.

אברהם בן-שבת: בא ארגון המורים העל-יסודיים ואמר שהשכר נשחק ב3.64- אחוז באותה תקופה.

אברהם בן-שבת: באו הבוררים וקבעו – ואני נותן לכם מסמך שנשלח לויקי שרון על-פי אותו מאגר נתונים – שלא אנחנו צודקים, לא האוצר צודק, לא ארגון המורים העל-יסודיים צודק, אבל הם קבעו דבר אחד והקביעה שלהם הייתה הכי קרובה אלינו.

אברהם בן-שבת: אנחנו קבענו 1.93, שימו לב למשרד של שלמה קרמר, האוצר אמר מינוס 13.21, ארגון המורים אמר 3.64, הבורר קבע 1.2 וזה הכי קרוב לגרסתה של הסתדרות המורים.

אברהם בן-שבת: אני מדבר על 1995.

אברהם בן-שבת: כל רגע שאני עומד מול התקשורת, ידידי היקר מר יובל רכלבסקי אומר שאקבל את פסק-הדין של הבורר.

אברהם בן-שבת: אמרתי לו: תסלח לי, אני תבעתי אותך בבית-המשפט?

אברהם בן-שבת: אני טענתי את טענותיי בפני בית-המשפט?

אברהם בן-שבת: התביעה שלי בכלל שונה, היא שייכת ל1995-, ל1996-, ל1997-, ל1998-, ל1999-.

אברהם בן-שבת: לא הלכתי אתך לבית-משפט, אז איך אתה יכול להחיל את זה עלי?

אברהם בן-שבת: אני מוכן לקבל את הקביעה, אבל נקבע עוד דבר אחד.

אברהם בן-שבת: הבורר המליץ, והוא רוצה לכבול את ידיי ולמשוך אותי, לקיים דיון על הצמדה, אם צריך הצמדה או לא.

אברהם בן-שבת: אם לא הייתה הצמדה, אני אומר לכם שזה הדבר היחידי שקצת שמר ששכרם של המורים לא יישחק באופן דורס ואני לא מוכן לקבל את זה.

אברהם בן-שבת: רוצים לתבוע אותי בבית-הדין, שיעשו זאת.

אברהם בן-שבת: רבותיי, בבוררות כתוב במפורש ומצוטט במסמכים שאני מסרתי לכם שלא חל על הסתדרות המורים.

אברהם בן-שבת: הסתדרות המורים תטען, אבל הפסיקה לא חלה עליה.

אברהם בן-שבת: אני לא כופר במה שפסק הבורר.

אברהם בן-שבת: הערה אחרונה.

אברהם בן-שבת: לכל אחד ואחד מן היושבים כאן ברור כשמש, כי זה לא קרה לפני חמש שנים ולא לפני שש שנים ולא לפני שנה אלא לפני מספר חודשים.

אברהם בן-שבת: לפני כשנה וחצי ניהלנו משא ומתן על הסכם 1998, כאשר ישבנו אנחנו בחדר אחד של האוצר ואיגודים מקצועיים אחרים ישבו בחדרים אחרים.

אברהם בן-שבת: במטרה להציב אותנו כסמן ימני לאיגודים מקצועיים אחרים, אמרו לנו שהאינפלציה היא חמישה אחוז, יש איזו סיסמה שפוגעת בכל העובדים במדינת ישראל, שאף אחד לא יודע אותה אלא רק פקידי האוצר, והיא שמירה על השכר הריאלי.

אברהם בן-שבת: הם בעצמם קובעים את השכר הריאלי למטה, הם שומרים עליו ושוחקים אותו.

אברהם בן-שבת: אמרו לנו שהאינפלציה היא חמישה אחוז ולכן אם ננכה את הזחילה שלכם בשכר, כמו שעושים לכל האיגודים המקצועיים, תקבלו 1.9 אחוזים.

אברהם בן-שבת: לאחר שביתה של ששה ימים ולאחר שנקעה נפשו של הציבור מאותה שביתה, אמרנו בסדר, אבל לא אמרנו בסדר מכיוון שהיינו חסרי תבונה לחלוטין.

אברהם בן-שבת: יש לנו סעיף בהסכם שאומר בדיקת שחיקה, אז לא חשוב כמה אתה מקבל לאותו הסכם, כי ברגע שבודקים, רואים ששכרך נשחק.

אברהם בן-שבת: כמה חודשים אחרי החתימה האינפלציה הייתה 8.6 אחוזים וקיבלו 4.8.

אברהם בן-שבת: כלומר, מגיעים לנו כשלושה אחוזים נוספים.

יובל רכלבסקי: יש כאן תהליך שנמשך אמנם מספר שנים, אבל צריך לחלק אותו לשתי תקופות:

יובל רכלבסקי: התקופה הראשונה היא הבדיקה הראשונה של שנת 1996 שהיא הבדיקה הראשונה על-פי הסכם השכר מ1994-.

יובל רכלבסקי: כך שבכל מקרה בתקופה הראשונה ביחס לאותה בדיקת השוואה בין המורים למהנדסים נקבע מנגנון בהסכם השכר שאותו באמת ציטט בן-שבת, שהממונה על השכר יבצע את הבדיקה על-סמך מאגר נתונים משותף.

יובל רכלבסקי: מאגר הנתונים לא מצוי בידי האוצר אלא הוא מצוי בידי חברה חיצונית על-פי מכרז של משרד החינוך שהוא הגורם המקשר עם אותה חברה.

יובל רכלבסקי: בסיס הנתונים הזה מצוי בידי גורם חיצוני.

זבולון אורלב: רשום לפניך שועדת החינוך והתרבות תובעת במפגיע לקבל בדחיפות ועוד היום את בסיס הנתונים המשותף.

יובל רכלבסקי: אין מניעה.

יובל רכלבסקי: אם זה עומד לרשות משרד החינוך ולרשות האוצר, לגבי ארגוני המורים השותפים להסכם ומרכז השלטון המקומי, אני לא רואה שום בעיה שהנתונים יהיו בפניהם.

יובל רכלבסקי: אני רוצה להיכנס לסוגייה של הסכסוך עם הסתדרות המורים.

יובל רכלבסקי: אנחנו קיבלנו את הפסיקה לפני כחודשים-שלושה, אם אני לא טועה בחודש אוקטובר 1999.

יובל רכלבסקי: בתקופה שקדמה לפסיקה לא היו דיונים כי חיכו לקבל את תוצאות הפסיקה.

יובל רכלבסקי: התהליך המשפטי, התהליך של הבוררות נמשך זמן ארוך.

יובל רכלבסקי: אני חייב לציין שבאותה תקופה רוב התקופה אפילו לא הייתי באוצר, כך שלא הייתי שותף לעניין.

יובל רכלבסקי: נכנסתי לתפקיד לפני מספר חודשים ופעם ראשונה שנדרשתי לסוגייה הזו זה היה לאחר קבלת פסק-הדין של הבוררים על ה1.2- חד-פעמי.

יובל רכלבסקי: כאשר קיבלנו את פסק-הדין פניתי לשני ארגוני המורים, הודעתי להם שאני הולך לבצע את ההוראה.

יובל רכלבסקי: כאשר ביקשתי לגבי ארגון המורים, לא הייתה לי בעיה והם קיבלו את הבוררות כפי שהאוצר התחייב לקבל.

זבולון אורלב: אני שואל האם הכנסת רשאית לבקש ולקבל את בסיס המידע הזה באופן דחוף?

יובל רכלבסקי: למרות שהתהליך התחיל, החליטה הסתדרות המורים להפסיק את הדיונים בצוותי העבודה ולצאת לשביתה.

יובל רכלבסקי: כל מה שאנחנו מבקשים, וגם אתמול בלילה כי התחייבנו בדיוק את אותו דבר לארגון המורים העל-יסודי ואתמול בלילה מאוחר אחרי כל הדיונים שהיו עם שר החינוך ושר האוצר ירדתי לתל-אביב ונפגשתי עם ארגון המורים העל-יסודיים, להמשיך ולמצוא את הדרך להגיע לנוסחה מוסכמת לגבי הבדיקות המתחייבות עד 1996, 1997, 1998 אם אנחנו נדרשים, כולל לתת מענה לאותה סוגייה שהעלה שר החינוך לגבי הסכם השכר בשנת 1998.

יובל רכלבסקי: בשנת 1996, בתוך הסכם השכר ניתנה מקדמה למורים של שמונה נקודה משהו אחוז ולכן גם הקיזוז שמדובר בהשוואה בהתפתחות בין מהנדסים למורים היה צריך להתקזז מאותה מקדמה.

יובל רכלבסקי: כך שלגבי הנקודה הזאת הפערים או ההורדה, לא היה מדובר בקיזוז אלא היה ויכוח האם לתת את אותה מקדמה.

יובל רכלבסקי: מאחר שבהסכמי 1996-1993 לא הצלחנו להגיע באותה תקופה להבנה, סוכם על אותה מקדמה והיא תיבחן מול הבדיקה.

יובל רכלבסקי: כאשר ארגוני המורים ראו את התוצאה, הם התחילו לבוא בטענות הנוסחה הזו כפי שהבודקים התבקשו לבדוק היא לא נכונה והם באו עם פרמטרים אחרים ופירושים אחרים להסכם העבודה.

יובל רכלבסקי: מאותו רגע התחילה המחלוקת.

יובל רכלבסקי: הבוררים פסקו החלטה שהיא סותרת את שני ההסכמים או את שתי הפרשנויות והלכו למשפט שלמה.

עזמי בשארה: אם אתם לא רוצים, לפחות תקצרו את המשא ומתן כך שיהיה יסוד משותף שעליו דנים וזה אפשרי רק אם תביא את הנתונים שלך שעל-בסיסם אתה מחשב ותיתן אותם להסתדרות המורים, ואז יהיה אפשר להתווכח על משהו.

עזמי בשארה: אתם מתווכחים על שני בסיסי נתונים שונים.

עזמי בשארה: אומרים לך שלהם יש נתונים אחרים, אז תביאו את אותו בסיס נתונים ותדברו עליו.

עזמי בשארה: אני חושב שאפשר ללכת בדרך של אחת משתי האפשרויות: או להפסיק את השביתה עם תשלום מקדמה, או לקצר את השביתה עם נתונים משותפים שיהיו לכולם.

אברהם בן-שבת: צריך בוררות?

יובל רכלבסקי: ההצעה שלנו למורים היא להיכנס למשא ומתן מזורז ונמרץ כאשר כל סוגיית ההצמדה למהנדסים היא סוגייה נכבדה והיא תעלה בהסכם השכר לשנת 2000 ואילך.

שי לחמן: אני לא יודע איזה החלטות יתקבלו כאן, אבל במידה והמשא ומתן לא יתחדש, במידה ושני הצדדים החרשים האלה לא ישבו אל שולחן הדיונים עד שיצא עשן לבן ויימצא פתרון למשבר והילדים יחזרו בהקדם אל ספסל הלימודים, לא יהיה מנוס כנראה מזה שאנחנו כארגון היציג של ציבור ההורים נאלץ לנקוט בצעדים משלנו, ואז נאלץ אולי להקים מסגרות חליפיות להעסקת התלמידים וננקוט צעדים שאיננו רוצים לנקוט בהם.

שי לחמן: אני כמובן מצטרף – ומותר להגיד, כבנו של מורה ומנהל בית-ספר תיכון לשעבר – לדבריו של שר החינוך בפתח דבריו.

שי לחמן: תלושי המשכורת של מורים רבים הם באמת בושה למדינת ישראל.

שי לחמן: אנחנו מדברים על מערכת חינוך על סף המילניום הבא, המאה הבאה, ועם משכורות כאלה אי-אפשר לשקם את מעמד המורה ואת מקצוע ההוראה.

שי לחמן: אנחנו דורשים שהמשא ומתן יתחדש היום לאלתר ושלא ייפסק עד שהשביתה הזאת תסתיים.

מוחמד ברכה: אני מצטרף לדבריו של שר החינוך בהבעת התמיהה על אי התייצבותו של שר האוצר כאן.

מוחמד ברכה: הנושא הוא לא שיטת חישוב, הוא לא נושא של מאגר כזה או מאגר אחר אלא איך המדינה הזו מתייחסת לציבור המורים כציבור שאמון על העברת המידע וכל מה שקשור בדברים האלה לדורות הבאים.

מוחמד ברכה: אי-אפשר שכל המורים יחפשו כל הזמן לעשות חלטורות על-מנת להוסיף לשכרם ולהתקיים כבני אדם.

מוחמד ברכה: יש מורים שעובדים גם כנהגי מוניות, כסוכני ביטוח, ממלאי דלק וכולי.

מוחמד ברכה: זאת פשוט בושה וחרפה לישראל.

מוחמד ברכה: לא יתכן שהמחזות האלה יחזרו ויופיעו בציבור בישראל.

מוחמד ברכה: זה הדבר היסודי והעיקרי וזה נושא למחשבה יותר אסטרטגית.

מוחמד ברכה: אנחנו עומדים עכשיו על דבר יותר פשוט והוא ליישם הסכמים קיימים.

מוחמד ברכה: לפחות לא לכפות בוררות על מי שלא נכנס למסגרת הבוררות הזאת וזה המינימום שמתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שצריך שהוועדה תאמץ את עמדת הסתדרות המורים בנושא של תשלום מקדמה מיידית ולהגיע להסכמה על-בסיס החישוב שכפוף להסכם של שנת 1994.

מוחמד ברכה: אם יסתבר שהמורים צריכים, הם ישלמו ואז המדינה כולה תצטרך לכסות את פניה ולא רק הממשלה.

מוחמד ברכה: אם יסתבר שהם צריכים לקבל, יקבלו את מה שמגיע להם.

מוחמד ברכה: בראש ובראשונה אני חושב שיש מקום שהוועדה תקבע לעצמה מטרה לענות על השאלה היסודית איזו מערכת חינוך אנחנו רוצים ואיזה מורים אנחנו רוצים.

מוחמד ברכה: האם אנחנו רוצים מורים שהעבודה שלהם בהוראה היא עבודה צדדית וכל הזמן הם רצים אחרי הפרנסה האחרת, או אנחנו רוצים מורים שעובדים במקצועם במשרה מלאה ומחנכים את הדור הבא.

שמואל הלפרט: אין ספק גם שהמשכורת של המורים - אם יעשו את החשבון בצורה כזו בו בצורה אחרת, אחרי כל הפלפולים ששמענו כאן – היא מהנמוכות במדינה.

שמואל הלפרט: אם אנחנו רוצים מורים טובים, חינוך טוב ושהטובים ילכו בהוראה, אין ספק שבמשכורת הנוכחית שיש למורה, אדם מוכשר שמכבד את עצמו לא ילך להוראה.

שמואל הלפרט: אין ספק בזה.

שמואל הלפרט: בדרך כלל בכל שביתה, אחרי שהיא נמשכת חודש-חודש וחצי וגורמת לסבל רב לתלמידים, להספק בלימודים ולהורים, מסתגרים נציגי האוצר, המורים והרשויות המקומיות ויושבים יום ולילה עד שיוצא עשן לבן.

שמואל הלפרט: לכן אני מציע לעשות את אותו הדבר לא אחרי חודש אלא אחרי יום-יומיים של שביתה.

שמואל הלפרט: אני מציע שנציגי האוצר, משרד החינוך, הסתדרות המורים וארגון המורים יתחילו לשבת מעכשיו, מיד אחרי הישיבה.

שמואל הלפרט: אנחנו נחליט כאן שהם חייבים להתחיל משא ומתן רצוף עד שמסיימים את השביתה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שצריך לתת מקדמה ומיד ללכת למשא ומתן ולהפסיק את השביתה.

מיכאל נודלמן: הילדים צריכים ללמוד ולא להסתובב ברחובות.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולפנות למשרד האוצר וגם לראש-הממשלה.

דוד אזולאי: למשרד האוצר אני אומר, אנא מכם, תפיקו את הלקחים משביתת הנכים, משביתת ראשי הרשויות הערביות, משביתת ראשי המועצות הדרוזית שאחר-כך בסופו של דבר כולנו יודעים את התוצאה.

דוד אזולאי: אני מציע שלא ניתן לשביתה הזו להימשך, בואו נעצור אותה.

דוד אזולאי: מי שלא יודע, השביתה תפגע גם בחינוך המיוחד ואז המכה היא הרבה יותר קשה לאותם הורים שמתמודדים שעה שעה עם הבעיה הזאת.

דוד אזולאי: אני מציע שלא נגיע למצב הזה.

דוד אזולאי: בהזדמנות הזאת אני קורא גם לראש-הממשלה לדחות נסיעתו לארצות-הברית, לגלות מעורבות יתרה בסכסוך הזה ושלא יקרה מה שקרה אצל הדרוזים כאשר רק לאחר ארבעים ימי שביתה הואיל בטובו ראש-הממשלה לבוא ולהתערב.

דוד אזולאי: אני קורא לו מכאן לעזוב ולא לצאת עכשיו לחו"ל, לגלות מעורבות.

דוד אזולאי: אני קורא לו ולשר האוצר שינסו ביחד לפתור את הבעיה לפני שיהיה מאוחר.

דוד אזולאי: אני אומר לכם שהפעם ההורים עם המורים.

רחמים מלול: הפרסומים שלכם לגבי תלושי השכר של המורים אולי יכולים לאחז עיניים של מי שלא מצויים במקצוע הזה, אבל אני במקצוע זה היטב שלושים שנה ומעולם לא יכולתי להתפרנס ממשכורת של מורה או ממשרה אחת לפחות.

רחמים מלול: תמיד הייתי צריך לחפש חלטורות, לצערי או לשמחתי.

רחמים מלול: ידוע שאם נשווה את טבלאות השכר של מורים בחו"ל במדינות המתקדמות, לא נקרא להן הנאורות, אין מה להשוות כי שם המורים עומדים בראש סולם השכר לעומת מגזרים אחרים בניגוד למורים פה בארץ שעומדים בתחתית סולם השכר.

רחמים מלול: על כן מרוב נתונים שהופרכו כאן, אני לא יודע בדיוק איפה המחלוקת.

רחמים מלול: יש לי גם את טבלאות השכר מה1- באפריל ומה1- בספטמבר שקיבלתי אותן נכונות להיום, כך שאף אחד לא יכול למכור ולהגיד לי כמה מקבלים המורים.

רחמים מלול: אני הגעתי למסקנה שהפער ביניכם הוא ארבעים אחוז.

רחמים מלול: מר בן-שבת אמר קודם שהאוצר תובע מהם החזר של 13 אחוזים והם תובעים לשנים 1998-1996 תוספת של 21 אחוזים.

רחמים מלול: יוצא שהפער הוא ארבעים אחוז.

רחמים מלול: האמנם?

רחמים מלול: אני הייתי רוצה לשמוע ממך כמה אחוזים אתם מוכנים לשלם עד שנת 1995 ובכמה זה מתבטא.

רחמים מלול: אני קורא לכם באמת לעשות הכל על-מנת להפסיק את השביתה.

לימור לבנת: הדיון כאן, אני אומרת את זה לחבריי חברי הכנסת וגם לכל המשתתפים האחרים, הוא לא על שכר המורים ולא על מעמד המורים שללא ספק הוא שכר לא גבוה וכל מה שאתם אומרים הוא בהחלט בעיה קיימת שכולנו ערים לה.

לימור לבנת: זה לא הדיון.

לימור לבנת: אתם שמעתם בעצמכם שהמשא ומתן על הסכם השכר הבא רק יתחיל בעוד אני לא יודעת כמה חודשים.

לימור לבנת: אני חייבת לומר וקודם אומר לאוצר.

לימור לבנת: המשא ומתן הזה נמשך הרבה יותר מדי זמן.

לימור לבנת: עניין בסיס הנתונים, אני מוכרחה להגיד שקומם אותי.

לימור לבנת: לכן אני אומרת לנציגי האוצר.

לימור לבנת: אותי מאוד קומם העניין בסיס הנתונים וראיתי שגם את יתר חברי הוועדה, את שר החינוך וכולי.

לימור לבנת: זה עומד בסתירה לכל הגיון.

לימור לבנת: אני לא יודעת אם זה עומד בסתירה לחוק או לא, לא בדקתי את זה ואין לי מושג, אבל זה עומד בסתירה לכל הגיון וזה דבר שפשוט לא מתקבל על הדעת.

לימור לבנת: לא מתקבל על הדעת שהוויכוח הזה נמשך שש שנים ולא נגמר, גם זה לא הגיוני.

לימור לבנת: גם לא מתקבל על הדעת שמשרד החינוך לא מזרים נתונים לאותו מאגר נתונים משנת 1997, גם זה לא הגיוני.

לימור לבנת: החובה מוטלת עליכם לקצר את לוחות הזמנים האלה ולעשות בחודשיים מה שלא נעשה בשש שנים או בשבועיים מה שלא נעשה בשש שנים.

לימור לבנת: אני רוצה לומר מילה להסתדרות המורים.

לימור לבנת: שמעתי את דברי חבר הכנסת אזולאי ודברי חברי כנסת אחרים.

לימור לבנת: אל תיטעו, זה שהוא אומר שיש לכם אהדה וכולנו מאחורי המורים והפעם אנחנו עם המורים, שלא תהיה לכם טעות.

לימור לבנת: אני מודיעה לכם שכבר עכשיו זה לא המצב ושאם השביתה הזו תימשך עוד יומיים, לא כל שכן עוד שבוע או שבועיים, לא יהיה לכם מילימטר של אהדה, לא ברחוב ולא בוועדת הכספים.

לימור לבנת: אני אומרת לכם, נכון אמרו כאן חברי, שישבו כל הלילה עד שיצא עשן לבן, שלא יזוזו עד שיסיימו את הנושא.

לימור לבנת: ידעתי שאני אקלקל את השורה כי יותר נעים לשמוע כשאומרים לכם שאתם צודקים.

לימור לבנת: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני מציעה שהוועדה תיתן את חסותה כפי שהיה גם בעבר במקרים דומים.

לימור לבנת: אם המורים יסכימו לחזור מיד לעבודה, אני מציעה שהוועדה תיתן את חסותה ותדאג לזה ותעקוב אחרי זה, שבתוך ימים ספורים העניין הזה – לפחות באופן זמני כמקדמה – ייפתר.

לימור לבנת: לבד אני חוששת שהם לא יצליחו להגיע לזה.

לימור לבנת: אתה בקיא הרבה יותר טוב מאתנו כי אתה היית מנכ"ל משרד החינוך ואתה מכיר את כל הנושאים הללו.

לימור לבנת: אני אומרת לך, אני מציעה שהוועדה בעניין הזה פשוט תפרוס את חסותה על המשא ומתן הזה, אבל שיחזרו לעבודה.

לימור לבנת: למורים אני אומרת, תחזרו לעבודה תוך התחייבות של ועדת החינוך שהיא נותנת את חסותה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, יתכן שההצעה שלי היא לא ריאלית, אבל אני חושבת שבנסיבות שנוצרו אנחנו צפויים לשביתה מאוד ארוכה לי מה שנראה כאן מהדו-שיח של חרשים שמתנהל כאן בין האוצר לבין הסתדרות המורים.

לימור לבנת: אני חושבת שזו פשוט האופציה היחידה שאנחנו נהיה מעורבים, וזה לא ברמה הפורמלית אלא ברמה המעשית.

עזמי בשארה: אני בהחלט תומך בהצעה שיושב-ראש הוועדה ייקח תפקיד פעיל או מישהו משמו בנושא הזה של החזרת התלמידים לבתי-הספר.

עזמי בשארה: בעניין הזה של החזרת התלמידים לבית-הספר לוועדת החינוך יש תפקיד ואני תומך ברעיון הזה.

ענת מאור: לדעתי הוועדה חייבת להתייצב באופן חד-משמעי מאחורי זכויות המורים בארץ, אבל זה לא רק עניין של זכויות כי אין לנו סיכוי להגיע לחינוך טוב בלי מורים שיתוגמלו כמו שצריך.

ענת מאור: אני אומרת את זה בדאגה.

ענת מאור: לפי דעתי לא היינו מספיק ערניים למוזיקה שכל ההישג שהשגנו ב1994- היה רק חצי הישג, כי אנחנו רצינו אז להכפיל את שכר המורים אבל הבנו שאי-אפשר לעשות זאת ביום אחד.

ענת מאור: אני חושבת שהממונה על השכר הציג כרגע שרוצים לשבור את מה שקיים משנות ה50-, אתה הצמדה של מורים למהנדסים, וזה אומר שרוצים להפסיק את הגיבוי למורים ולהחזיר אותם לאחור.

ענת מאור: לכן אני אומרת שהוועדה צריכה לתת גיבוי מלא למורים.

ענת מאור: לגבי המצב הנוכחי.

ענת מאור: אני חושבת שהוועדה צריכה לפנות קודם כל להתערבות שר האוצר וראש-הממשלה.

ענת מאור: ראש-הממשלה חייב להתערב.

ענת מאור: ראש-הממשלה לא יכול לשבת בשקט כאשר מיליון ילדים לא לומדים ומאה אלף מורים לא עובדים.

ענת מאור: לדעתי תביעת המורים למקדמה היא סבירה.

ענת מאור: התחייבות המורים למקדמה מחייבת את ראש-הממשלה ללכת לכך ואני חושבת שאתה כיושב-ראש הוועדה יש לך תפקיד מאוד חשוב בעניין.

ענת מאור: הוועדה מצדיקה את המורים במאבק הזה והאוצר וראש-הממשלה חייבים לסגור את זה עוד היום כך שמחר מערכת הלימודים תפעל.

ענת מאור: ראש-הממשלה, לפני נסיעתו, צריך לפתור את הבעיה.

גד דיעי: אני מטפל בכל המורים שפורשים לגמלאות.

גד דיעי: אחרי שלושים שנות עבודה, המורה מגיע, מביא את התלוש ואני עושה לו חשבון מה תהיה הפנסיה שלו, אפשר לראות איך הוא מתקפל.

גד דיעי: שלושים שנה הוא בעבודה וזה מה שהוא מקבל כדי לחיות לאחר מכן.

גד דיעי: אותו מורה צריך להמשיך להתקיים בגיל 60 או 65 עם 3,000 שקלים.

גד דיעי: זוהי תעודת עניות.

גד דיעי: בשבוע שעבר היינו בכנס ברחובות כשהנושא היה אחריות המחנך ומורה אחת שלפה תלוש משכורת שלה בגובה של 2,840 שקלים.

גד דיעי: המטפלת שעובדת אצלה מקבלת 25 או 30 שקלים לשעה.

גד דיעי: זאת בושה.

עפרה דונסקי: אני מוכרחה לומר שהיום אנחנו מאוד בכותרות וכל פעם פונים אלי אנשי תקשורת ומבקשים ממני להביא מורה שמשתכרת וצריכה להשלים הכנסה בעבודות נוספות, אבל המורות אומרות שהן מוכנות לבוא בתנאי שיטשטשו את צורתן כי הן לא מוכנות כמחנכות שידעו שהן הולכות לעבוד גם במלצרות או במקומות אחרים.

עפרה דונסקי: אני חושבת שצריך לקבל את ההצעה של בן-שבת, לתת מקדמה על החשבון כי ההצעה של לימור לבנת לא מתקבלת על הדעת.

עפרה דונסקי: אם המורים יצאו היום ולא ב1- בספטמבר לשביתה, כנראה שזה הגיע עד לכאן והמשאים ומתנים שם עקרים.

דוד עמר: אני מבקש מהסתדרות המורים שלא תראה בזה חלילה כאיזשהו ניסיון שאנחנו רוצים שביתה או רוצים לפגוע בארגון הייצוגי של המורים.

דוד עמר: אני אומר שאני פסימיסט בגלל התייחסות האוצר, מבלי לפגוע ביובל רכלבסקי.

דוד עמר: יובל בא ואומר מה שאומרים לו להגיד.

דוד עמר: לכן אני מציע למנכ"לית משרד החינוך לזמן את השולחן העגול ולבדוק כדי שהנזק יהיה כמה שיותר קטן.

יובל רכלבסקי: כאן מתנהל מאבק על מסמך משפטי, על תהליכים משפטיים.

יובל רכלבסקי: כל הרעיון שלכאורה יש פה איזו קונספירציה שבאים וקושרים את זה עם האבטלה ועם אלף ואחד דברים אחרים, זו טעות.

יובל רכלבסקי: אם יש כאן ניסיון לבוא ולדרוש תוספות שכר ריאליות, בהחלט יש טעם והגיון בדברים שאמר הממונה על התקציבים.

יובל רכלבסקי: אנחנו באים ואומרים דבר פשוט.

יובל רכלבסקי: במסגרת מה שמתחייב מההסכם, את זה אנחנו רוצים לשלם.

יובל רכלבסקי: אנחנו לא אומרים שלא מגיע כלום, אבל מגיע הרבה הרבה פחות ממה שהם דרשו ועל זה אנחנו רוצים לנהל משא ומתן, לסכם אותו במהירות ולכן אני קורא להם לחזור לעבודה.

יובל רכלבסקי: המקדמה המקסימלית שאני מוכן, זו אותה מקדמה שבן-שבת גם אומר שהוא לא מוכן לקבל, של אותה פסיקה של הבוררות שנתנה את ה1.2- חד-פעמי.

החלטות הוועדה: 1.

החלטות הוועדה: ועדת החינוך והתרבות רואה בדאגה רבה את המצב לפיו הושבתו מלימודיהם כמיליון תלמידים.

החלטות הוועדה: 2.

החלטות הוועדה: הוועדה קוראת לראש-הממשלה לכנס דיון ממשלתי דחוף ומיוחד עוד היום בהשתתפות שר האוצר ושר החינוך כדי לגבש הסכמה דחופה עם ארגוני המורים באשר לתביעותיהם.

החלטות הוועדה: 3.

החלטות הוועדה: הוועדה תובעת מהאוצר שעד להשגת ההסכם עם המורים ישלם האוצר מקדמה על-חשבון ההסכם הקרוב ותובעת מהסתדרות המורים לחזור מיד לעבודה עם קבלת מקדמה זו.

החלטות הוועדה: בסיס המקדמה צריך להיות פסיקת הבוררים, 1.2, לשנת 1995 ותקופת המקדמה צריכה להיות עד 1999.

החלטות הוועדה: 4.

החלטות הוועדה: הוועדה תובעת ממשרד האוצר להעמיד לאלתר לרשות משרד החינוך וארגוני המורים את קובץ הנתונים לצורך ביצוע השוואה בין המהנדסים למורים ובמקביל תובעת הוועדה להעביר גם אליה את בסיס הנתונים.

החלטות הוועדה: 5.

החלטות הוועדה: הוועדה תמשיך למלא תפקיד פעיל להביא את הממשלה והסתדרות המורים למשא ומתן מזורז עד לסיומו הטוב.

החלטות הוועדה: 6.

החלטות הוועדה: בשעה הקרובה אנחנו נעביר את ההחלטות האלה לראש-הממשלה, לשר החינוך ולשר האוצר ואני מקווה שלא נצטרך לקיים מחר דיון נוסף עם ראש-הממשלה ושר האוצר כדי להביא לסיום הסכסוך.

החלטות הוועדה: תודה רבה.