ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 42, 1999-12-13 10:05

זבולון אורלב: מדינת ישראל הוקמה כמדינתו של העם היהודי, והיא רואה את עצמה כבסיס וכמסד עם אחריות לגורלו של העם היהודי באשר הוא.

זבולון אורלב: יש גם מערכת חוקים שמבטיחה שמדינת ישראל תהיה מדינת העם היהודי כולו, ולכל יהודי באשר הוא, קיים חוק השבות כדי להגיע למדינת ישראל.

זבולון אורלב: האחריות העיקרית הזאת היא הנושא של המעורבות וההתעניינות בנושא החינוכי.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שלמשימות האלה יש גוף, הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית, אני אף פעם לא יודע.

זבולון אורלב: בעיקר אומר ההסתדרות הציונית.

זבולון אורלב: לכן, יש חשיבות גדולה מאד, שגם הכנסת תגלה התעניינות.

זבולון אורלב: בעיקר בקשר שבין מערכת החינוך הישראלית לבין מערכת החינוך היהודית בעולם.

זבולון אורלב: הקשר הזה הוא קשר חשוב והכרחי.

זבולון אורלב: כלומר, איננו מדברים רק במערכת חינוך יהודית, שהיא שם מנותקת, אלא אנחנו מדברים במערכת חינוך יהודית, שאנחנו רוצים להשפיע, שהיא כמובן תהיה גם ציונית ותהיה קשורה למדינת ישראל ולעם היהודי במדינת ישראל.

זבולון אורלב: ייתכן שבמהלך הדיונים נצטרך לעשות באחת מהישיבות ועדה משותפת עם ועדת העליה והקליטה.

זבולון אורלב: אבל על כך נדבר בהמשך הדרך, כדי שנהיה מתואמים.

זבולון אורלב: כי נקודת המבט שלהם היא נקודת המבט שלהם; נקודת המבט שלנו היא מערכת החינוך במדינת ישראל ותרומתה למערכת החינוך היהודית בתפוצות.

זבולון אורלב: לכן, אני חושב שחלק מהדיון הזה צריך לשקף את המחוייבות של מדינת ישראל כלפי החינוך היהודי בתפוצות.

זבולון אורלב: מדינת ישראל לא יכולה לומר, כי הואיל ומדובר ביהודים שאינם אזרחי מדינת ישראל, אז הם יהיו לגורלם, והסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית בלעדית יהיו אחראיות להישגים ולמחדלים, אלא אני חושב שהואיל ומדינת ישראל חרתה על דגלה ובמגילת העצמאות שלה ובחוק השבות שלה, שיש לה אחריות גורל ליהדות בתפוצות, אז חלק יסודי, בסיסי ומהותי מהאחריות הזאת צריך לבוא לידי ביטוי גם במחוייבות של מערכת החינוך במדינת ישראל למערכת החינוך היהודית בתפוצות.

זבולון אורלב: על כך, אני מציע, שנקיים דיון.

זבולון אורלב: ברשותך, אדוני סגן השר, אבקש ממר עמוס חרמון, שיפתח.

זבולון אורלב: המוזמנים שלנו, ממשרד החינוך נמצא חבר-הכנסת שאול יהלום, סגן השר, שאני מבין שלפי חלוקות התפקידים במשרד, אתה אחראי על הנושא הזה.

זבולון אורלב: נמצא אצנו מר דב אייזן, שהואיל וזו הופעתו הראשונה בוועדה אחרי המכרז, אז זה גם הזמן לאחל לו ברכה והצלחה שזכה במכרז להיות הממונה על החינוך היהודי בתפוצות.

זבולון אורלב: נדמה לי שהתואר הרשמי הוא מנהל האגף לחינוך היהודי בתפוצות.

זבולון אורלב: נמצאת גברת יעל פרבר, שהיא המתאמת.

זבולון אורלב: גברת רחלה שיפר חולה.

זבולון אורלב: מר יוחנן בן-יעקב , שאחראי בעיקר על החינוך היהודי בחבר העמים, ביקש ממני הבוקר להתנצל.

זבולון אורלב: יש ועדה משותפת, שהוא אמר לי את מהותה, שאני הצעתי לו להשתתף בה ולוותר כאן על הדיון.

זבולון אורלב: ממשרד האוצר הגיע מר אורי אליאל.

זבולון אורלב: מהסוכנות היהודית נמצא אתנו מר עמוס חרמון, שהוא יושב-ראש ועדת החינוך.

זבולון אורלב: נמצא אתנו ידידי הטוב, מר אליעזר שפר, ואני תמיד אומר שהוא המורה שלי בכל הנושאים של העם היהודי והחינוך היהודי בתפוצות; הוא היה בעבר ראש המחלקה לחינוך ותרבות תורנית בגולה, והיום הוא יושב-ראש המועצה העולמית לחינוך תורני בתפוצות, וגם ראש המחלקה לדור ההמשך.

זבולון אורלב: שניהם חברי הנהלת הסוכנות היהודית.

זבולון אורלב: נמצא אתנו מר אהרון אלדר, שהוא יועץ בכיר לחינוך תורני.

זבולון אורלב: נמצא אתנו גם מר מיכאל ינכלביץ'.

זבולון אורלב: נמצאים אתנו חברי הכנסת, חברת-הכנסת קולט אביטל, שהיא חברה חדשה בוועדת החינוך, וכל פעם אני מקדם אותה בברכה, וחבר-הכנסת מיכאל נודלמן.

זבולון אורלב: לשניהם יש נסיון אישי לחינוך יהודי בתפוצות הרבה יותר ממני, כל אחד מנקודת המבט שלו.

זבולון אורלב: מר עמוס חרמון, בבקשה.

עמוס חרמון: המחלקה לחינוך בסוכנות היהודית, שמתפקדת בשנתיים האחרונות נוצרה מאיזשהו מבנה ארגוני חדש בסוכנות היהודית.

עמוס חרמון: עד דצמבר 1997 היו שלוש מחלקות.

עמוס חרמון: המחלקה לחינוך תורני, המחלקה לחינוך כללי.

עמוס חרמון: שתי מחלקות בתחום הפורמלי, ומחלקה אחת בתחום הבלתי פורמלי, שנקראה המחלקה לנוער ולחלוץ.

עמוס חרמון: בגלל השינויים בתכנון האסטרטגי של הסוכנות היהודית, הוקמה מה1- בינואר 1998 מחלקה אחת, שנקראת, המחלקה לחינוך יהודי ציוני.

עמוס חרמון: המחלקה היא מחלקה מקצועית לכל דבר .

עמוס חרמון: מי שמנהל אותה וקובע את המדיניות, את התקציבים, ומפקח על יישום ההחלטות המדיניות של המחלקה, זו ועדה לחינוך, שמורכבת מ50%- נציגי התנועות בארץ, המפלגות בארץ, התנועה הציונית.

עמוס חרמון: 30% נציגי המגביות הצפון אמריקאיות, ו20%- נציגי המגביות בשאר העולם, מה שאנחנו קוראים קרן היסוד.

עמוס חרמון: המחלקה לחינוך, למעשה, בשיתוף פעולה עם הקהילות היהודיות בעולם, עוסקת בשנתיים האחרונות במיפוי הצרכים החינוכיים, בתחום הפורמלי והבלתי פורמלי בגולה.

עמוס חרמון: אנחנו בקשר למעשה עם כל הקהילות היהודיות בעולם בכל מה שקשור לצרכים החינוכיים של הקהילה.

עמוס חרמון: במרבית הקהילות יש היום ועדות חינוך מקומיות.

עמוס חרמון: בארצות קרן היסוד, בארגנטינה, דרום אפריקה, אני לא מדבר על חבר העמים כרגע, שזה סיפור בפני עצמו, ואם נוכל לפרט, יש כתובת פחות או יותר מסודרת לגבי הצרכים של הקהילה בתחום הזהות היהודית.

עמוס חרמון: לגבי ארצות-הברית של אמריקה, ונמצאת אתנו חברת-הכנסת אביטל, שבוודאי היא מעורה יותר בנושאים, הקשר הישיר הוא מול הפדרציה המקומית, הפדרציה היהודית, שבדרך כלל יש לה ועדה כזו או אחרת, שמורכבת גם מ-lay people וגם מ-professionals, שהם בקשר אתנו לגבי מערכות שיתוף הפעולה ולגבי הצרכים שאנחנו יכולים לספק בחלק מהמקרים.

עמוס חרמון: אנחנו באופן כללי עובדים בשני תחומים עיקריים.

עמוס חרמון: בתחום הפורמלי נמצא כל הקשר עם בתי הספר היהודיים התיכוניים והעממיים ועם בתי הספר המשלימים.

עמוס חרמון: אנחנו התחלנו פרוייקט מאד גדול עם החינוך לגיל הרך, השתלמות לגננות וכן הלאה; ותחילת כניסה לקמפוסים בעיקר בארצות-הברית, שמדובר שם על בין 350 ל400- אלף יהודים.

עמוס חרמון: אנחנו יודעים שמרבית הסטודנטים היהודיים מרוכזים היום בכ50- קמפוסים אמריקאים.

עמוס חרמון: אני חייב להודות ולא לבוש שהטיפול שלנו בסטודנט האמריקאי, שבמהלך השנתיים-שלוש שנים שלו בקמפוס או בקולג' מתחיל להתקרב לצומת קבלת ההחלטות שלו.

עמוס חרמון: המגע שלנו עם הסטודנט היהודי האמריקאי הוא מגע גרוע, בגלל כל מיני סיבות היסטוריות.

עמוס חרמון: היו מחלקות בהסתדרות הציונית שכן קיבלו את הסטודנטים.

עמוס חרמון: בעקבות השינוי במבנה הארגוני, כולם מטפלים לכאורה בסטודנטים, אבל למעשה אף אחד אינו מטפל; אין לנו מספיק משאבים להגיע לאותם מאות אלפי סטודנטים יהודיים שנמצאים היום בעיקר בצפון אמריקה.

עמוס חרמון: מה אנחנו עושים בתחום הפורמלי?

עמוס חרמון: בתחום הפורמלי כ170-180- שליחים ישראלים מורים, בדרך כלל זוגות מורים, יוצאים לכל הקהילות היהודיות.

עמוס חרמון: רובם ככולם ממומנים על-ידי בית-הספר המקומי.

עמוס חרמון: אנחנו מטפלים בשמירת הזכויות בארץ, בהשתלמות, בהכנת ארץ היעד, אבל המימון העיקרי למורים היהודיים בגולה הוא של הקהילה המקומית, של בית-הספר המקומי.

עמוס חרמון: בעקבות הירידה המאסיבית בתקציבי הסוכנות היהודית, בעיקר מהמגבית הצפון אמריקאית ומארצות קרן היסוד, יש ירידה בסדר גודל של בין 25% ל30%- במספר המורים שנשלחים לגולה.

עמוס חרמון: אם בעבר, בקהילות קשות, בקהילות בעייתיות, היינו מסכימים שהמורים יהיו ממומנים על-ידי המגבית הכללית והמקורות הכספיים של הסוכנות היהודית, נאלצנו בעקבות הירידה בתמיכות באותן קהילות לרדת במימון.

עמוס חרמון: כתוצאה מכך, בתי ספר, שבמשך עשרות שנים היתה שם נוכחות של מורים ישראליים, ששינו את כל בית-הספר, גם מבחינה ציונית, גם מבחינת הערך המוסף שלהם, אבל בעיקר מבחינת יכולת העברת החומר, לא רק החומר ברמה האינפורמטיבית, אלא ברמת החוויה של הוראת לימודי הקודש, הוראת העברית, החוויה הישראלית, קהילות כאלה נפגעו - ואנחנו נמצאים במשבר לא קטן בנושא הזה.

עמוס חרמון: בתחומים הבלתי פורמליים אנו למעשה מממנים היום את כל מפת השליחות של תנועות הנוער הציוניות והקהילתיות בסדרי גודל מאד משמעותיים; יוצאים כ200- שליחים של החינוך הבלתי פורמלי, תנועות נוער, קהילות ודברים שקשורים בזה.

עמוס חרמון: אנחנו מטפלים בהבאתם של בין 15 ל20- אלף בני נוער בשנה במסגרת החטיבה לחוויה הישראלית, בכ250- תוכניות שונות כאשר התכנים ועצם הביקור נבנים בשיתוף פעולה עם הקהילה.

עמוס חרמון: היו ויכוחים רבים מאד במשך כמה חודשים, ובסוף, הסוכנות היהודית החליטה להצטרף לתוכנית הזאת, לאחר שממשלת ישראל, הכוונה היא ראש הממשלה ושר האוצר, החליטה להצטרף ב70- מיליוני דולרים לחמש השנים הקרובות, להצטרף לשני פרטנרים נוספים.

עמוס חרמון: זה אותם פילנתרופים בראשותם של מר צ'רלס ברונפמן, מר מייקל סטיינהרט, מר רון לאודר את אחרים, והקהילות המקומיות.

עמוס חרמון: הדבר נבע בעיקר בעקבות השבר הגדול של הסקרים של תחילת שנות ה90-, שמדברים על 50% נישואי תערובת והתבוללות, ולמעשה, היעלמותו של הדור הצעיר בגולה, והכוונה של אותם מגה-פילנתרופים, לשנות את הקונספציה.

עמוס חרמון: לטענתם ולטענת אנשי חינוך רבים, ביקור משמעותי, חינוכי במדינת ישראל, לא של שבוע ימים ולא של שבועיים, אלא ביקור משמעותי-תוכני במדינת ישראל, יכול להביא לידי איזשהו גירוי ומחשבה מחדש לקראת אותו צומת קבלת החלטות של בוגרי הקמפוסים.

עמוס חרמון: כל הכוונה היא, אם אנחנו מביאים במשך שנה כ20- אלף בני נוער, להכפיל ולשלש את מספר המשתתפים בתוכניות החוויה הישראלית בחמש השנים הקרובות.

עמוס חרמון: זאת אומרת, תוך שלוש-ארבע שנים יגיעו ארצה לא 20 אלף, אלא 40 ו50- אלף בני נוער.

עמוס חרמון: מי יתן ויגיעו יותר בני נוער.

עמוס חרמון: אני אומר עוד פעם, זה היה אחד הוויכוחים העיקרים, איזה תכנים ואיזה ביקור ואיזה מעקב יהיה אחרי אותם משתתפים, ולא פחות חשוב, איזו הכנה תהיה לאותם משתתפים כשיגיעו ארצה.

עמוס חרמון: התוכנית הזו תתחיל בעוד שבועיים, כאשר 6,000- סטודנטים, 4,000 מארצות הברית, 1,000 מקנדה ו1,000- משאר המדינות יגיעו לתוכנית פיילוט החל מהחודש הבא בחופשת הכריסטמס שיש להם באוניברסיטאות האמריקאיות.

עמוס חרמון: במהלך דצמבר-ינואר יגיעו 6,000 סטודנטים, שזה מעבר לתוכניות הרגילות שמתבצעות כאן במימון של כשני שלישים, תלוי בכל מדינה, לגבי תוכנית הסבסוד שהיתה שם.

עמוס חרמון: זו תוכנית אחת, שקשורה בכל כוונתנו, מה מדינת ישראל, החברה הישראלית, כל מה שקשור בחוויה הישראלית, יכול לגרום לחיזוק הזהות היהודית בקרב בני הנוער, היהודית-ציונית בקרב צעירי הגולה.

עמוס חרמון: תוכנית נוספת שמתבצעת בסדרי גודל מאד משמעותיים, בקיץ האחרון יצאו 1,000 חבר'ה ישראלים, מלח הארץ, בוגרי צבא, שעברו השתלמות מיוחדת לארץ יעד.

עמוס חרמון: כ770- יצאו למחנות הקיץ בצפון אמריקה ובמערב אירופה, וכ270- יצאו למחנות הקיץ בחבר העמים.

עמוס חרמון: הם נפגשים עם כ180- אלף בני נוער יהודיים, שרובם ככולם זה המגע הראשון של בני הנוער בגולה שמשתתפים במחנות הקיץ, עם איזשהו טאץ' ישראלי יהודי.

עמוס חרמון: הם באים למחנות קיץ, זה דבר שמאד מקובל היום בארצות-הברית.

עמוס חרמון: מחנות יומיים, מחנות ליליים, בסדר גודל של עד חודש ימים, מספר מחזורים, והחבר'ה האלה שלנו, בצורה בלתי אמצעית מעבירים להם את החוויה הישראלית.

עמוס חרמון: דרך אגב, לראשונה, יושב-הראש, הורדנו 70 חיילים מצטיינים מהקו.

עמוס חרמון: היה ויכוח גדול בין המח"טים, ואני מתכוון בשנה הבאה להכפיל את המספרים של חיילים שיוצאים מן הקו ומקבלים את אותו צ'ופר קטן.

עמוס חרמון: עוברים השתלמות, כמובן, כיצד להעביר את המסר הישראלי, את החוויה הישראלית, לבני הנוער היהודיים בגולה.

עמוס חרמון: המסר הזה חשוב לנו באופן דו-סטרי.

עמוס חרמון: לא רק כדי שיעבירו את החוויה הישראלית ומה זה בן 18-19 ישראלי לעומת בן 18-19 אמריקאי או אפילו מישהו בחבר העמים או בצרפת או בארגנטינה, אלא שאותה חבורה של 1,000 ישראלים יחזרו ארצה ויסבירו לסביבה הקרובה במעגל הקרוב ובמעגל היותר רחוק שלהם, שיש עוד מיליון וחצי בני נוער יהודיים בגולה.

עמוס חרמון: הקשר, אנחנו יודעים, מאד רופף.

עמוס חרמון: לפחות אצלנו זה לא בסדר היום.

עמוס חרמון: הרבה פחות בסדר היום מאשר בני משפחתנו בגולה, שאצלם מרכזיותה של ישראל כן נמצאת בסדר היום.

עמוס חרמון: חשוב לנו מאד שהחבר'ה האלה, הדיוויזיה הזאת של הישראלים, אותו חיל חינוך, שאני קורא לו, ציוני, שחוזר ארצה, יספר וינסה יותר לקרב ולגשר על האוקיינוס המאד גדול, הפיסי והרוחני, שקיים בין החברה הישראלית לבין הצעירים בגולה.

עמוס חרמון: נושא שלישי שעליו רציתי לדבר בשתי מלים הוא לגבי הפעילות שלנו בחבר העמים.

עמוס חרמון: אלה הם פחות או יותר הצרכים שאנחנו רואים בעולם היהודי, ואותם כלים שאנחנו משתדלים לתת על מנת לפתור חלק קטן מהבעיות.

עמוס חרמון: לסיכום אני רוצה לומר דבר אחד.

עמוס חרמון: עם כל הפעילות המאד-מאד אינטנסיבית שהסוכנות היהודית מקדישה, אנחנו פוגעים בסדר גודל של בין 30 ל40- אחוזים מהצעירים היהודיים בעולם.

עמוס חרמון: ה-unaffiliated כמו שאנחנו קוראים, אנחנו מאמינים היום שהם בסדר גודל של בין 60% ל70%-.

עמוס חרמון: זאת אומרת, ל60%- מהדור הצעיר בגולה אין איזשהו מגע עם העולם היהודי.

עמוס חרמון: הוא לא מקבל "יידישקייט" בשום מקום.

אליעזר שפר: האוכלוסיה היהודית בעולם כיום 13 מיליון.

אליעזר שפר: היא לא גדלה.

אליעזר שפר: בגלל סיבות שהדמוגרפים יסבירו לכם.

אליעזר שפר: כאשר, קרוב ל5- מיליון נמצאים כאן בארץ.

אליעזר שפר: כ6- מיליון נמצאים בארצות-הברית.

אליעזר שפר: כל השאר מפוזרים בשאר העולם.

אליעזר שפר: אין כמעט קהילה יהודית, לפי האמירה, ש'אין מקום שאין בו קוקה-קולה ויהודי'.

אליעזר שפר: היהודים ממש מפוזרים בכל העולם.

אליעזר שפר: בתוך החינוך היהודי יש בארצות-הברית, לפי הפרסומים האחרונים, יש בעולם כולו, כ1.9- מיליון ילדים יהודיים ובני נוער בגיל חינוך.

אליעזר שפר: זה כולל אוניברסיטה.

אליעזר שפר: אגב, במדינת ישראל 1.6 מיליון ילדים ובני נוער יהודיים, בכל הווריאציות.

אליעזר שפר: רוב הילדים בארץ ובני הנוער מקבלים חינוך יהודי ציוני.

אליעזר שפר: אני לא יודע אם ציוני, אבל מקבלים חינוך יהודי.

אליעזר שפר: רוב הילדים בחוץ-לארץ אינם מקבלים חינוך יהודי.

אליעזר שפר: מר עמוס חרמון כבר עמד על העניין הזה.

אליעזר שפר: אם אתם רוצים במספרים, 330 אלף נמצאים בחינוך היומי, וכ280- אלף בחינוך המשלים.

אליעזר שפר: אגב, החינוך המשלים יכול להיות שעה בשבוע, ביום ראשון.

אליעזר שפר: לכן, אם אתם מדברים על 'איכותי', נדמה לי שחבר-הכנסת ריבלין דיבר גם על האיכותי, האיכותי הוא בעייתי מאד.

אליעזר שפר: מה פירוש חינוך יהודי, שפעם בשבוע ביום ראשון שעתיים, או ביקור בארץ של עשרה ימים?

אליעזר שפר: מה המשמעות של העניין הזה?

אליעזר שפר: יש ערך לכל דבר.

אליעזר שפר: המשמעותי, כפי שאמר גם מר עמוס חרמון, הוא לפי הערכתי 25% מכלל בני הנוער והסטודנטים.

אליעזר שפר: כבר צוין שבנושא של הסטודנטים מר ינכלביץ' עסק במשך שנים רבות, ויש כאן בעיה גדולה מאד.

אליעזר שפר: הפתעה עצומה היא, יש גידול של 25% בגידול בחינוך היומי.

אליעזר שפר: יש נסיגה בחינוך המשלים.

אליעזר שפר: כל הרשתות הקהילתיות והזרמים האורתודוכסים, הקונסרבטיביים, לפי הסדר הזה, והרפורמים, נכנסים היום להקמת בתי ספר.

אליעזר שפר: בארצות-הברית בעשר השנים האחרונות תוספת של 25%.

אליעזר שפר: הרשת המושכת היום היא של הקונסרבטיביים , 72 בתי ספר.

אליעזר שפר: זה ללא תקדים.

אליעזר שפר: הבעיה של המורים.

אליעזר שפר: אנחנו יושבים עם סגן שר החינוך.

אליעזר שפר: יש 13 אלף מורים להוראת מקצועות היהדות, שמלמדים יהדות בבתי ספר.

אליעזר שפר: יש 53 אלף מורים בכל העולם יהודיים.

אליעזר שפר: מתוך 13 אלף המורים, 80% לא הוכשרו מעולם להוראה בסמינרים למורים או בתוכניות אקדמיות.

אליעזר שפר: 80% מהמורים בחוץ-לארץ אינם מוסמכים להוראה.

אליעזר שפר: יורד ישראלי, יודע עברית, נכנס לכיתה.

אליעזר שפר: מדוע?

אליעזר שפר: המערכת להכשרת מורים בחוץ-לארץ מפיקה אולי 300 מורים בשנה.

אליעזר שפר: חלק גדול בפיקוח ובחסות שר החינוך.

אליעזר שפר: יש מעורבות מאד מבורכת בעניין הזה, בחסות ובפיקוח.

אליעזר שפר: אין תודעה של הוראה כמו שיצרו כאן בארץ במשך השנים משרד החינוך, שמורה זה פרסטיז'ה וזה שכר.

אליעזר שפר: השכר נמוך, הסטטוס נמוך.

אליעזר שפר: רוב המורים הם נשים.

אליעזר שפר: נדמה לי שזה גם בארץ.

אליעזר שפר: אבל אף על פי כן, ההכשרה איננה שיטתית.

אליעזר שפר: הצרכים הם 1,000 מורים בשנה לחינוך היהודי בגלל הגידול הזה.

אליעזר שפר: המוסדות המקומיים בכל העולם, ארצות-הברית המעתירה, מקיימת שלושה זרמים של תוכניות הכשרה למורים - 60 איש מקסימום, רובם הופכים למנהלים.

אליעזר שפר: בגלל שהם גמרו כבר תואר שני, הם הופכים למנהלים.

אליעזר שפר: אין כמעט זרימה מה"ישיבה יוניברסיטי", מהסמינר התיאולוגי ומ-Hebrew union college, אין כמעט זרימה של מורים לתוך המערכת.

ראובן ריבלין: את המחלקה הזאת בסוכנות.

אליעזר שפר: הנושא של ההשתלמויות שמשרד החינוך שותף בו.

אליעזר שפר: אני רוצה לומר בעיקר לחברי ועדת החינוך הנכבדים ולסגן השר ויושב-ראש הוועדה, בלי שותפות מלאה של ממשלת ישראל, עם כל המהלך הזה, לא ניתן לבצע אותו.

אליעזר שפר: גורמי ההוראה בפורמלי ובבלתי פורמלי, באים מתוך מערכת החינוך הישראלית.

אליעזר שפר: מוסדות החינוך בישראל, האוניברסיטאות, מט"ח של משרד החינוך, הם הגורמים, היום ישראל היא המעבדה הגדולה ביותר לחינוך יהודי.

אליעזר שפר: מדינה שקולטת 150 אלף מהגרים בשפות זרות, נערכת כדי לקלוט אותם, יש תוכניות לימודים וטכנולוגיה לימודית מפליאה ביותר.

אליעזר שפר: אין מישהו שמתחרה בזה.

אליעזר שפר: אין בעולם היהודי גורם כמו במשרד החינוך ביכולת סיפוק הצרכים של העניין הזה.

אליעזר שפר: הסוכנות היהודית פרושה בכל העולם, היא בנויה להפעיל את המערכת.

אליעזר שפר: אני רואה בשותפות הזאת דבר חיוני כדי לקדם את העניין.

אליעזר שפר: בכל זאת, שני חידושים שהיו כאן במשך שנתיים-שלוש השנים האחרונות: בנות שירות לאומי - זו תופעה מאד מעניינת - בנות שירות לאומי לא בשנה הראשונה, אלא בשנה השניה, יש היום 46 בנות השירות הלאומי שיצאו מטעם הסוכנות לחינוך המשלים.

אליעזר שפר: הן עושות עבודה נהדרת.

אליעזר שפר: יש חידוש נוסף בציבור הדתי, וזה כוללים ציוניים.

אליעזר שפר: מול הזרם המרכזי החרדי, שלקח את הקהילות, בוגרי צבא, מפקד טנק, שמגיע ומלמד תורה בקהילה בקפטאון או בפיטסבורג או בקליבלנד, זה לגמרי מימד אחר של העניין הזה.

אליעזר שפר: יש 120 בחורים כאלה בכל העולם.

אליעזר שפר: רק שלושה מהן במימון שלנו.

אליעזר שפר: כל השאר במימון של הקהילות.

אליעזר שפר: זאת אומרת, אם נותנים לקהילות שירותים שהן מעוניינות בהם, הן גם ישלמו עבורם.

אליעזר שפר: אבל אי אפשר לגמרי בלי תשתית.

אליעזר שפר: לכן, אני רוצה לברך על היוזמה את יושב-הראש ואת סגן שר החינוך, ולומר לכם, תפתחו פתח, שמדינת ישראל כמדינה יהודית תיקח אחריות ומעורבות ישירה בתוך החינוך היהודי בתפוצות.

החינוך: אני בשלב זה חושב שבאמת צריך לתת את המשקל לממשלה, למשרד החינוך והתרבות, בנושאים שכאן באמת קודמיי אמרו.

החינוך: אנחנו איננו צריכים להחזיק את החינוך.

החינוך: גם היום, כפי שנאמר, רוב החינוך מוחזק על-ידי הקהילות.

החינוך: אלא אנחנו צריכים לתת לחינוך היהודי בתפוצות את האידיאולוגיה הציונית , את האידיאולוגיה של ערכים בכלל של העם היהודי, ואת כל, הייתי אומר, הכלים, כדי שהחינוך יהיה מקצועי.

החינוך: לקחת את כל מאגרי המקצועיות שיש במדינה ולרתום אותם לכל הסגל ולכל המערכת של החינוך היהודי בתפוצות.

החינוך: מבחינה מעשית במשרד החינוך הוקם השנה הזאת האגף שמר דב אייזן עומד בראשו.

החינוך: האגף הזה הוקם כאגף שעדיין איננו אגף.

החינוך: זאת אומרת, גם מבחינה אדמינסטרטיבית, משרד החינוך ונציבות שירות המדינה בשלב זה אינם פותחים את ידם ואינם בונים אגף כפי שהוא צריך להיות, אלא כרגע זה אגף על הנייר.

החינוך: הדברים מתחילים להיעשות כניצנים, בכוח-אדם אפסי, אבל אנחנו לוקחים את המשימה עלינו ועושים אותה, ונאבקים להגדלת האגף.

החינוך: כפי שאתה אמרת, אדוני יושב-הראש, אנחנו נקצר בנושא של ברית המועצות לשעבר, אז אני באמת רוצה לקצר.

החינוך: אבל אומר שדווקא בברית המועצות לשעבר יש עבודה מאד רצינית של משרד החינוך והתרבות.

החינוך: אנחנו קשורים היום עם 40 בתי ספר יומיים, ועם 200 בתי ספר של ימי א'.

החינוך: לא ידעתי שמר יוחנן בן יעקב ומר יעקב לא יבואו, לא הודיעו לי, אז לא הבאתי ממש את המספרים של התלמידים.

החינוך: אני רוצה לומר, שיש עוד תחום אחד, שהוא תחום של משרד החינוך, ואני יכול להרחיב או לקצר, כפי שיושב-הראש יגיד, וזה התחום שיש תקציב במשרד החינוך לחינוך יהוד בתפוצות, שבמשך כל השנים זה היה מעין matching עם מה שהיה נקרא 'כספים של וולפסון'.

החינוך: זה סכום שעומד היום מוקצב במשרד החינוך, מופעל בברית המועצות לשעבר על-ידי לשכת הקשר, ובארצות-הברית ובצרפת על-ידי הסוכנות היהודית, על ידי חברה מיוחדת שמנהל אותה מר אהרון אלדר, שנמצא כאן, והם מסייעים לעשרות בתי ספר, בדרך כלל בעלי ציביון חרדי.

החינוך: זו היתה ההתחלה.

החינוך: יש הסכם, , אני ארד לפרטים, שההסכם הזה נותן אפשרות בגמר שנת הלימודים הזאת לנסות ולשנות במשהו את הרשימה, עד כמה שנצליח, ואולי להכניס כמה בתי ספר אחרים.

החינוך: בכל אופן, זה תחום מלא בפני עצמו.

החינוך: אני מוכן להרחיב אם אחר-כך תהיינה שאלות של חברי הכנסת.

החינוך: תודה רבה.

קולט אביטל: היו אז המלצות לוועדה.

קולט אביטל: אחת ההמלצות היתה שהממשלה צריכה להיכנס לזה.

קולט אביטל: אם אנחנו התנערנו מאחריות, ואמרנו הרבה מאד שנים, שהסוכנות היהודית אחראית לחינוך בקרב היהודים, אנחנו שילמנו על זה מחיר מאד יקר.

קולט אביטל: אגב, הבעיה שעמדה לפנינו, ונאמר פה בצדק, היא לא רק בעיה לגבי אותם הילדים שלפחות הגיעו למסגרת אחת של חינוך יהודי, בין אם זה בית-ספר יומי ובין אם זה בית-ספר של יום ראשון.

קולט אביטל: אלא בעיקר לגבי 80% שלא הגיעו.

קולט אביטל: בעיה נוספת, שהייתי אומרת שהיא בעיה בכל מערכת החינוך, שבדרך כלל מלמדים ילדים עד גיל 12-13.

קולט אביטל: אבל מגיל 13 והלאה, בתי הספר התיכוניים, גם במקומות טובים, כמעט ואין.

קולט אביטל: מיעוט של ילדים מגיעים לבתי ספר תיכוניים.

קולט אביטל: כשאנשים מגיעים לאוניברסיטאות, אישיותם כבר מעוצבת פחות או יותר.

קולט אביטל: לכן, הפספוס הגדול, לדעתי, הוא בעיקר החל מגיל 13, כשהילד גומר פורמלית בר-מצווה, ואין לו כבר מסגרת.

קולט אביטל: תנועות הנוער, לפי מיטב הבנתי, די פשטו את הרגל.

קולט אביטל: זה אומר לגבי כולם.

קולט אביטל: אני מקווה שאני לא מתבטאת פה בחריפות.

קולט אביטל: יש שליחים מצוינים.

קולט אביטל: אבל הכלים שעומדים לרשותם, הדרך שבה הם עובדים איננה עונה לעולם של היום, להתעניינות של הילדים היום לדרך ההתכנסות או ההפעלה.

קולט אביטל: מיעוט בא לאיזו פעילות של יום שישי או שבת או כמו בצופים.

קולט אביטל: זה כבר לא זה.

קולט אביטל: דבר שני, שאני מתארת לעצמי שחל גם לגבי מדינת ישראל.

קולט אביטל: אבל אם אתם מתעניינים מדוע אין חינוך ציוני, אין כמעט ספרי לימוד על מדינת ישראל של היום.

קולט אביטל: הוראת ההיסטוריה נגמרת ב1948- או אחרי השואה.

קולט אביטל: השואה הפכה לעיקר זהותו של העם היהודי בתפוצות, לא מדינת ישראל.

קולט אביטל: זה אחד הדברים שצריכים להדאיג אותנו.

קולט אביטל: השואה כמקור ששואב את כל ההתייחסות היהודית, אבל לא מדינת ישראל ככזו.

קולט אביטל: חומרי לימוד, ספרי לימוד בבתי ספר לא מלמדים לא היסטוריה, לא מהי מדינת ישראל היום.

קולט אביטל: חייבים להביא לארץ כמה שיותר מורים להכשרה מקצועית.

קולט אביטל: זה הרבה יותר חיוני מהתוכנית של birth right.

קולט אביטל: לדעתי, כל האנשים שבאים ל- birth rightאו יוצאים מ-birth right, או כל תוכנית של Israeli experience, החוויה הישראלית, תסלחו לי, אינני יודעת מה זה החוויה הישראלית, אבל אני יודעת שאין יכולת לתקשר עם הילדים לא לפניה ולא אחריה.

זבולון אורלב: השאלה שאני שואל את עצמי - האם יש לנו איזושהי תוכנית?

זבולון אורלב: האם ישבנו וגיבשנו איזושהי תוכנית מסודרת, הקובעת יעדים ורואה את הבעיות, קובעת את דרכי הפעולה, קובעת את שיתוף הפעולה בין משרד החינוך והתרבות ובין הסוכנות.

זבולון אורלב: מעין תוכנית חומש כזאת, קצת יותר ארוכה, שבה גם דרך דיונים כאלה אתה יכול להגיע למסקנות איפה הבעיות, מה צריכים להיות סדרי העדיפויות.

זבולון אורלב: הרי ברור שאף פעם המשאבים לא יספיקו למלא את כל הצרכים, לא בסוכנות ולא במשרד החינוך.

זבולון אורלב: .

זבולון אורלב: כי ההרגשה שלי היא, שהנושא הזה של חינוך יהודי בתפוצות זה נושא שכולם מסכימים עליו, שהוא הגורם העיקרי לשימורו של העם היהודי ובלם נגד התבוללות ונגד ניכור, והוא המכשיר העיקרי לזהות יהודית ולשמירת הזיקה הציונית והקשר עם המשרד.

זבולון אורלב: אלה ודאי דברים בסיסיים, שוודאי גם צריך לכתוב אותם.

זבולון אורלב: אבל איך מתרגמים את העקרונות הגדולים, ומוציאים את הנושא של החינוך יהודי מאלמוניות, מאחורי המסך, מנושא שהוא באופן אמיתי, כן, לא עומד על סדר היום של העם היהודי.

זבולון אורלב: סעיף אחד בחוק השבות מטריד את כולם פי עשרה.

זבולון אורלב: על זה כולם מצטערים.

זבולון אורלב: היחסים בין הזרמים מסעירים את העולם היהודי פי עשרה.

זבולון אורלב: אבל המצב שהוא בכי רע של החינוך היהודי הוא לא נושא שעומד על סדר היום.

זבולון אורלב: זה גם לא עומד על סדר היום של מערכת החינוך הישראלית, שכן צריכה לראות את עצמה בערבות הדדית כלפי מערכת החינוך היהודית בתפוצות.

זבולון אורלב: האם יש מקום או מה הדרכים באמת להעלות את זה לסדר היום?

זבולון אורלב: האם תוכנית חומש או תוכנית לאומית או ועדה ממלכתית, משותפת עם הסוכנות היהודית, שתכין תוכנית כזאת, כן יכולה לפרוץ איזושהי דרך לעורר את המודעות לבעיות הקשות, שהן בעיות קיומיות של העם היהודי?

עמוס חרמון: אבל כיוון, כמו שאמרת קודם, שהנושא והחשיבות של החינוך היהודי הוא אינטרס ישראלי ממדרגה ראשונה, כך לפחות אנחנו רואים את זה, והוא לא תמיד בסדר עדיפויות, לא של ממשלת ישראל, ולצערי, לא של הקהילות היהודיות; אני חושב שועדה משותפת כזאת או אחרת, והמכניקה לא חשובה כרגע, אבל נכונות של ממשלת ישראל להצטרף לפרוייקט הלאומי הזה, יש לנו כבר את המאה הבאה, לקראת שמירתו, רחמנא ליצלן, אפילו אולי קצת גדילתו של הדור הצעיר בגולה, זו משימה לאומית ממדרגה ראשונה.

עמוס חרמון: אני שמח מאד לגישתו של סגן השר יהלום שאומר, הסוכנות היהודית ממוקמת כבר בשטח.

עמוס חרמון: בנינו במשך עשרות שנים תשתית חינוכית מפוארת.

עמוס חרמון: יש לנו קשר יומיומי עם כל הקהילות היהודיות בעולם.

עמוס חרמון: הבעיה המרכזית היא - חוסר משאבים, או משאבים שהולכים ויורדים לצורך הספציפי הזה.

עמוס חרמון: אם ממשלת ישראל, בתיאום איתנו - יש לנו תוכנית משותפת שמר דב אייזן יושב בה, משרד החינוך הוא חלק מהתוכנית, כמו שאמר סגן השר, יש לנו פרוייקטים משותפים - אם משרד החינוך יהיה מוכן להיכנס, ממשלת ישראל מתקציב המדינה לפרוייקטים משותפים שנגדיר אותם ביחד, אין לנו שום בעיה להגדיר את הצורך ביחד, אנחנו מאד-מאד נשמח לשתף פעולה.

עמוס חרמון: כמובן, לא היינו רוצים לראות שכל גוף יתחיל לפעול באופן עצמאי.

עמוס חרמון: זה לא חסר לנו בגולה.

עמוס חרמון: גם כך כל אחד פועל לעצמו.

עמוס חרמון: נהיה מוכנים לשבת ולפרוש בפניכם את מפת הצרכים - וכמובן, עם רצון בלתי נלאה לשתף פעולה עם תקציב מדינת ישראל בנושא הזה של חינוך לזהות יהודית בגולה.

אליעזר שפר: מה שאתה הזכרת בקשר ליצירת תודעה, אני אתן לך דוגמה; אני דווקא מסכים עם חברת-הכנסת קולט אביטל, על העניין שהיא אמרה, במה הייתי משקיעה 70 מיליונים שיינתנו מגורם ציבורי?

אליעזר שפר: 6,000 מורים, שללא ספק זה עושה רושם גדול כאן, אני אומר לך שב70- מיליונים אפשר לגדל דור של 7,000 מורים מעולים לעשר השנים הבאות.

אליעזר שפר: אני מוכן להוכיח את זה במספרים, בעובדות.

דב אייזן: אני חושב שאנחנו צריכים כן להעלות את הדילמות.

דב אייזן: ואני נפגש עם מספר גדול מאד גם של תלמידים וגם של מחנכים, האומרים דברים מאד קשים, שצריך לדון בהם.

דב אייזן: לכן, כשאנחנו מדברים על העניין הזה של חינוך בעם היהודי, צריך לדבר לא רק על התפוצות, אלא צריך לדבר גם על המערכת החינוכית בארץ.

דב אייזן: לכן, באחד הנושאים שאני עסקתי בהם עוד לפני הקמת האגף, הקמנו גם פרויקט ודיברנו על העם היהודי על חלקיו בימינו, כשההדגש הוא, כיצד אתה מגביר בתהליך החינוכי את ההרגשה של השייכות ומחוייבות במערכת החינוכית כאן בארץ.

דב אייזן: אם אני צריך לומר את זה, בהדדיות, ואני חושב שאנחנו צריכים כל הזמן לדבר על הדדיות, זה כיצד אתה מגביר את ההתייחסות במערכת החינוכית בארץ ליהדות התפוצות, וכיצד אתה מגביר אצל יהדות התפוצות את ההתייחסות לישראל.

דב אייזן: אני מדבר על המערכות החינוכיות.

דב אייזן: אנחנו כל הזמן חייבים לדבר על הדדיות.

דב אייזן: גם אם נרצה לעשות פעולות בעתיד, אנחנו חייבים לשבת איתם ביחד ולחשוב כיצד אנחנו מתכננים את הפרוייקטים במשותף.

דב אייזן: עברה התקופה שישראל מייצאת החוצה, אומרת, חבר'ה, אנחנו נחנך אתכם.

דב אייזן: הם לא רוצים שיחנכו אותם.

דב אייזן: אבל הם כן מוכנים, אלה שמוכנים, לעשות עבודה משותפת.

דב אייזן: לכן, אני חושב שבדרך הדברים שאנחנו מדברים עליהם, צריך לחשוב כיצד אנחנו עובדים על צוותים משותפים, שיעסקו בתחומים השונים שעליהם אנחנו מדברים.

דב אייזן: לעניין של שיתוף הפעולה, אני רוצה לתת דוגמה.

דב אייזן: אני חושב שכדאי שוועדת החינוך של הכנסת אכן תעלה ותאמר את זה.

דב אייזן: יש עם הסוכנות ועדה שנקראת התוכנית המשותפת, הוועדה המשותפת.

דב אייזן: אני חבר בוועדה הזאת כבר מספר שנים.

דב אייזן: אחד הדברים שיש עליהם הסכם במשרד החינוך והסוכנות, שמשרד החינוך מפקיד בתוך התוכנית הזאת כ4- מיליוני דולרים לשנה.

דב אייזן: להוציא פעם אחת, אולי פעמיים, משרד החינוך לא העביר, ואני מדבר על הרבה שנים.

דב אייזן: אני עובד המשרד ואומר את זה, ואני שומע לצערי הרבה בכל פעם שאני מגיע לפגישות האלה, באים אלי ואומרים לי, תגיד לי, למה אתה לא דואג שהמשרד יעביר את הכספים.

דב אייזן: אני אומר, עם כל הכבוד לדב אייזן, זה דבר שהוא ברמה של יושב-ראש הסוכנות והשר.

דב אייזן: אבל יש לי גם מכתבים של התכתבות בתוקף תפקידי, של אנשים שאומרם, חבר'ה, אנחנו בתוכנית משותפת.

דב אייזן: איפה השותפות שלכם, חוץ מזה שדב אייזן יבוא ויתן לנו עצות?

דב אייזן: לכן, אני חושב, שצריך לבוא ברמה של הממשלה, שר האוצר, צריך למצוא את הדרך הזאת, קודם כל שהתחייבות שקיימת תבוצע.

דב אייזן: אם מדברים על שותפות, לא תתכן שותפות שאחד ידבר והשני ישקיע את הכסף.

דב אייזן: לכן, כשמדברים על ועדה משותפת, ואני עובד עם הסוכנות ועם הג'וינט ועם גורמים אחרים, גם בפדרציות, בשיתוף פעולה מאד פורה; אבל אני אומר, שבשיתוף הפעולה הפורה הזה יש את המחסור, שהוא לא הולך בהדדיות.

דב אייזן: כל מי שעוסק בהגשמה של פרוייקטים, אומר, אני רוצה לפחות שיהיה matching.

דב אייזן: לכן, בכל מה שאנחנו מדברים, אנחנו צריכים לבוא ולומר, כיצד משרד החינוך נכנס לפעילויות האלה, לפרוייקטים, לא רק ברמה של ההצהרה והרצון הטוב, אלא גם ברמה של מחוייבות, שאתה אומר, זה שווה לי גם להשקיע את המשאבים לשם כך.

דב אייזן: אני יכול לומר מתוך זה שאני מלווה את הנושא הזה מספר שנים, עדיין לא הגענו לשלב הזה, לשלב של השקעת המשאבים הנדרשים כדי לקיים את הפעולות האלה.

דב אייזן: אני שמח.

דב אייזן: יש לנו התקדמות היום כאן בוועדה.

דב אייזן: עצם העובדה שזה עלה, אני מאד מודה ליושב-הראש שהעלה את זה בכלל.

דב אייזן: זה עלה גם כשהיה יושב-הראש אברהם בורג.

דב אייזן: זה לא תפס את התנופה כדי להגשים את ההצהרות לקראת ביצוע.

דב אייזן: אני הייתי מאד שמח לו בעקבות היוזמה שננקטת עכשיו, והדברים שאמר סגן השר, והעובדה שהקימו במשרד אגף, ששוב, ברמה ההצהרתית יש אגף, אבל הוא לא ברמת הביצוע וברמה המבצעית שלו.

דב אייזן: אני הייתי מאד שמח אם הדברים שנאמרו כאן ימצאו את הדרכים להגשמה גם ברמה המבצעית, אבל אני שמח קודם כל על מה שכבר קיים.

אהרון אלדר: אני רוצה לומר, שכשאנחנו מדברים עם הקהילות השונות, והם רואים את הנקודה המרכזית, שהיא הגדלת מספר התלמידים בחינוך יהודי משמעותי, הם אומרים שיש שני דברים שמפריעים להגברת החינוך היהודי.

אהרון אלדר: הדבר האחד הוא, שהחינוך היהודי לא משמעותי דייו.

אהרון אלדר: הורים אומרים, אנחנו משלמים כל-כך הרבה כסף, ואין לנו תחושה שיש תועלת בכסף שאנחנו משקיעים.

אהרון אלדר: מדוע?

אהרון אלדר: מכיוון שכוח ההוראה איננו יעיל דייו, איננו רלוונטי דייו.

אהרון אלדר: הדבר השני שהם טוענים, זה העלות הגבוהה של מוסדות החינוך.

אהרון אלדר: היום, במוסד טוב בארה"ב, שכר הלימוד נע בין 7,000 ל10,000- דולרים לשנה.

אהרון אלדר: אם יש לאדם שניים-שלושה ילדים, הוא צריך 20 עד 30 אלף דולרים לשנה לשכר לימוד, שזה דבר משמעותי.

אהרון אלדר: בזה אנחנו איננו יכולים לעזור.

אהרון אלדר: אבל בנושא של שיפור רמת המורים שנמצאים בתוך המערכת, ונסיון להביא אנשים נוספים לתוך המערכת, הדבר יכול להיות בעל משמעות גדולה מאד.

אהרון אלדר: הם פונים בזה לממשלת ישראל.

אהרון אלדר: יש לנו דוגמא של ועדה משותפת של הסוכנות ומשרד החינוך לגבי הכרה במוסדות חינוך להכשרת מורים בחוץ-לארץ.

אהרון אלדר: המשרד נותן תעודה של מורה מוסמך, עם כל המגבלות.

אהרון אלדר: זה בעיקר לשם מטרה אחת.

אהרון אלדר: על-ידי כך קבעו סטנדרטיזציה והעלו את רמת אותם המוסדות שמכשירים את המורים.

אהרון אלדר: אלה מעטים, אבל זה כיוון של הכשרת כוח-אדם.

אהרון אלדר: לכן, אני אומר, שאילו קבענו איזושהי תוכנית אסטרטגית משותפת, עם קביעת יעדים ברורים לטווחים ברורים, יכולנו לקדם את העניין הזה ולעשות שההשפעה שלנו תהיה הרבה יותר ניכרת.

זבולון אורלב: 1.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות קובעת, כי למדינת ישראל יחד עם הסוכנות היהודית יש אחריות לגורלו של העם היהודי, ולכן יש לממשלה מחוייבות לשותפות ומעורבות פעילה בחינוך היהודי בתפוצות, להבטיח את שימורו והמשכו של העם היהודי בתפוצות, בתיאום עם הסוכנות היהודית.

זבולון אורלב: 2.

זבולון אורלב: הוועדה שמעה בדאגה רבה, כי רק כ25%- מהילדים היהודיים לומדים בחינוך יהודי לימודים יומיים או שבועיים, ועוד כ15% שומרים על קשר כלשהו עם החינוך היהודי.

זבולון אורלב: כמו כן, מודאגת הוועדה מהדיווח, שכ80%- מכוחות ההוראה על יהדות ועידוד בתפוצות, לא הוכשרו באופן מקצועי לעבודתם.

זבולון אורלב: הוועדה התרשמה, כי בצד ההתבוללות והניכור, יש תחיה יהודית בקהילות יהודיות, הבאה לידי ביטוי בפתיחת בתי ספר, קליטת בנות שירות לאומי בחינוך המשלים ובפריסת כוללים ציוניים.

זבולון אורלב: 3.

זבולון אורלב: הוועדה רואה בחינוך היהודי בתפוצות בולם תהליכי התבוללות ונישואי תערובת, ואמצעי עיקרי לחיזוק הזהות היהודית, קיום הזיקה הציונית והקשרים של יהודי התפוצות עם מדינת ישראל.

זבולון אורלב: 4.

זבולון אורלב: הוועדה מחייבת לחזק את שיתוף הפעולה התקציבי, הארגוני והחינוכי, בין משרד החינוך ובין הסוכנות היהודית, בכל הקשור לחינוך היהודי.

זבולון אורלב: 5.

זבולון אורלב: הוועדה מחייבת סיוע של משרד החינוך לחינוך היהודי בתפוצות, בעיקר בהכשרת כוחות הוראה לתפוצות ובהשתלמותם, בעידוד שליחים מורים ליציאה להוראה בתפוצות לתקופות קצובות ופיתוח משאבי למידה, אמצעי הוראה ותוכניות לימודים.

זבולון אורלב: הוועדה מברכת את המשרד על הקמת האגף לחינוך יהודי בתפוצות, ודורשת להעמיד לרשותו את המשאבים הדרושים.

זבולון אורלב: 6.

זבולון אורלב: הוועדה קוראת לממשלה ולסוכנות היהודית להקים ועדה ממלכתית סוכנותית בדרג גבוה ביותר, לגיבוש תוכנית חומש יהודית לאומית, שתגדיר יעדים, דרכי פעולה ומשאבים לחינוך היהודי ציוני בתפוצות, ובעיקר להעמיד את הנושא על סדר היום הלאומי היהודי - במקום חשוב וראוי.

זבולון אורלב: 7.

זבולון אורלב: מערכת החינוך בישראל צריכה לחנך שתלמיד יהודי צריך ללמוד את היותו בן לעם היהודי בארץ ובתפוצות ואת האחריות והערבות ההדדית לכל יהודי באשר הוא.

זבולון אורלב: 8.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הסקירות הממצות של סגן שר החינוך, שאול יהלום, של מר עמוס חרמון, יושב-ראש הוועדה לחינוך בסוכנות היהודית, ושל מר אליעזר שפר, יושב-ראש המועצה העולמית לחינוך תורני בגולה.

זבולון אורלב: אם אין הערות, אלה הן ההחלטות.

זבולון אורלב: אני מבקש להודיע עוד שלוש הודעות.

זבולון אורלב: הודעה ראשונה, שבמסגרת המיכסה שלי, אני שוקל בחיוב ליזום דיון, להעלות הצעה לסדר או לשכנע את יושב-הראש לקיים דיון במליאת הכנסת בנושא החינוך היהודי בתפוצות.

זבולון אורלב: דבר נוסף, וזה אני אומר למנהלת הוועדה, במסגרת הדיונים על החינוך היהודי בתפוצות, אנחנו נקיים את הדיון הבא על החינוך היהודי בחבר העמים.

זבולון אורלב: הפורום הנוכחי יוזמן, פלוס מוזמנים נוספים.

זבולון אורלב: כמו מר יוחנן בן יעקב, ואנשי לשכת הקשר.

זבולון אורלב: יתכן שכבר פה צריכים לקיים ישיבה ועדה משותפת עם ועדת העליה והקליטה.

זבולון אורלב: אולי עוד גורמים ציבוריים שקשורים בחינוך היהודי בחבר העמים.

זבולון אורלב: צריך לשקול את זה.

זבולון אורלב: דיון נוסף, שלפי דעתי, בנושא של ה-birth right, שזה בוודאי צריכים לעשות.