ועדת החינוך והתרבות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 20, 1999-10-25 10:00

חברי הוועדה: טלב אלסאנע מוחמד ברכה חוסניה ג'בארה זהבה גלאון עבד-אלמאלכ דהאמשה רחבעם זאבי אחמד טיבי מוחמד כנעאן סופה לנדבר ענת מאור יהודית נאות ראובן ריבלין סילבן שלום

מוזמנים: פרופ' מישל אביטבול, יו"ר המזכירות הפדגוגית, משרד החינוך מיכאל ירון, מפמ"ר היסטוריה, משרד החינוך חנה שפיר, מפקחת על הוראת האזרחות בחינוך הממלכתי, משרד החינוך רבקה שרגא, דוברת משרד החינוך יעל פרבר, מתאמת שר החינוך לכנסת, משרד החינוך עלי אל-אסד, יועץ שר החינוך מחמוד יונס, הסתדרות המורים עלי זידאן, הסתדרות המורים רן ארז, יו"ר ארגון המורים העל-יסודיים סאמי עיסא, ראש המועצה המקומית כפר קאסם עאמר פהמי, סגן ראש המועצה המקומית כפר קאסם עולא עיסא, רכז הנצחת זכר חללי כפר קאסם, המועצה המקומית כפר קאסם לטיף דורי, המועצה המקומית כפר קאסם סרסור חמדאלה, המועצה המקומית כפר קאסם חיים אסולין, מנהל מוזיאון, עיריית צפת פנחס כהן, עיריית צפת שלמה סלונים, גימלאי ישי מימון, ניצול הטבח במעלות אשר חדד, מכללת צפת תמר טרבלסי-חדד

נרשם על-ידי: ס ד ר ה י ו ם החלטת שר החינוך לציין את אירועי כפר קאסם הצעת חברי הכנסת: עזמי בשארה, זהבה גלאון, עבד-אלמאלכ דהאמשה, נסים זאב, רחבעם זאבי, ראובן ריבלין החלטת שר החינוך לציין את אירועי כפר קאסם הצעת חברי הכנסת: עזמי בשארה, זהבה גלאון, עבד-אלמאלכ דהאמשה, נסים זאב, רחבעים זאבי, ראובן ריבלין היו"ר זבולון אורלב:

נרשם על-ידי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות.

נרשם על-ידי: אנחנו מקיימים דיון בעניין החלטת שר החינוך לציין את אירועי כפר קאסם.

נרשם על-ידי: כידוע השר שלח מכתב למורים לאזרחות ב-כ"ה בתשרי, ה5- באוקטובר, שהוא בקשה והמלצה לציין את יום הטבח בכפר קאסם.

נרשם על-ידי: על כך הוגשו הצעות דחופות לסדר היום שהנשיאות הכירה בהן.

נרשם על-ידי: מספר חברי כנסת העלו את הנושא לסדר היום במליאת הכנסת והמליאה, לאחר ששמעה את הצעות המציעים ואת תשובת השר, החליטה לעביר את הנושא לדיון בוועדה.

נרשם על-ידי: נמצאים אתנו שר החינוך, חברי הכנסת שהם חברי הוועדה וחברי הכנסת שהם מציעי ההצעה.

נרשם על-ידי: לפני שאאפשר לחברי הכנסת מציעי ההצעות לומר את דבריהם, אני רוצה לפתוח בקצרה.

נרשם על-ידי: אני רוצה לומר שמנקודת מבטי בוודאי הכוונה של השר הייתה כוונה טובה, והיא באה על-מנת לחזק את שלטון החוק במדינת ישראל ולחדד את הצורך שהחובה לציית לפקודות היא חובה לציית לפקודות אך ורק אם הן חוקיות ושאין עליהן דגל שחור - כלשון בית-המשפט, מתנוסס מעליהן - אבל כפי שהציבור רואה ושומע, ההחלטה של שר החינוך להדגיש את הציון של אי-ציות לפקודה והצורך בשמירת החוק רק בהקשר של הטבח בכפר קאסם, היא החלטה בהחלט מעוררת מחלוקת ואני חושב שאפשר לתמצת את המחלוקת בשני נושאים, כאשר הנושא האחד הוא חוסר האיזון.

נרשם על-ידי: שר החינוך כאילו התעלם מכל יתר המקרים הרבים בהם העם היהודי ואזרחי מדינת ישראל סבלו בשנים האחרונות ממעשי טבח קשים בהם, אנשים נשים וטף, והנה כל המקרים האלה כאילו נשכחו, כאילו לא היו, כאילו לא היו מאורעות תרפ"ט.

נרשם על-ידי: השר יוסי שריד: לא צריך להגיד את זה בכאילו, בכל הכבוד שאני רוחש ליושב-ראש הוועדה.

נרשם על-ידי: זה לא כאילו.

נרשם על-ידי: היו"ר זבולון אורלב: אני רק משתדל להציג את העניין.

נרשם על-ידי: כל פעולות הטרור של הפדאיון, אני כבר מוכן לומר שבוודאי השר יודע, זוכר ומודע, אלא שאני אומר שההחלטה הזאת מעוררת מחלוקת, כי ברגע שמציינים דבר אחד ולא מציינים דבר אחר ואת ההקשר, אז הבעיה האחת היא חוסר האיזון.

נרשם על-ידי: איפה כל פעולות הטרור שאזרחי מדינת ישראל והעם היהודי סבל מהן מאז הקמת המדינה.

ענת מאור: היו"ר זבולון אורלב:

ענת מאור: גם שם ניתנו פקודות וניתנו הוראות על-ידי אנשים שהם היום תופסים עמדות חשובות בגופים רשמיים כמו פעולת מינכן שבה נרצחו ספורטאינו, ילדי אביבים שנרצחו בדרך לבית-הספר, הטיול של ילדי צפת במעלות - ואגב, נמצאים אתנו כאן מר ישי מימון ומר חיים אסולין מהניצולים של ילדי צפת שהיו בבית-הספר במעלות - וכל יתר פעולות הטרור עד אחרון פיצוצי האוטובוסים בשנים האחרונות בתל-אביב, בירושלים, בשוק מחנה יהודה, במרכז ירושלים, בקפה אפרופו ולצערנו הרשימה באמת ארוכה.

ענת מאור: כאמור, הנושא הראשון הוא באמת נושא של חוסר האיזון.

ענת מאור: האם התלמידים במדינת ישראל צריכים ללמוד את סוגיית שמירת החוק והציות לחוקים שהם חוקיים רק על צד אחד או שצריך לתת את התמונה השלמה.

ענת מאור: בוודאי שהעם היהודי ואזרחי מדינת ישראל היו קורבנות קשים, בוודאי יש הסכמה מקיר לקיר בכל חלקי הבית להחלטה של בית-המשפט העליון - למרות שבית-המשפט העליון לא זקוק לאישור חברי הכנסת - ויש תמיכה מוסרית, חינוכית, מכל ההיבטים שהמעשה של כפר קאסם הוא טרגדיה נוראה, עברה קשה שצריך ללמוד ממנה כיצד לא לעשות מעשים פסולים שכאלה, אבל זה נראה כאילו הקורבנות הפכו להיות נאשמים.

ענת מאור: אני מצטער שגם הבוקר על כל רקע הדיון יש לנו גם ביקור ופורסם שראש-הממשלה התיר את כניסתו של המרצח נאיף חוואתמה שאחראי ישיר לרצח ילדי צפת במעלות ולעוד כמה מעשי טבח.

ענת מאור: אני מקווה שלא זה יהיה הנושא שלנו בדיון אלא כועדת חינוך נתמקד באמת במסר החינוכי ובתוכנית הלימודים הראויה שצריכים תלמידינו ללמוד.

ענת מאור: נאפשר לחברי הכנסת המציעים לפתוח בדבריהם.

ענת מאור: עבד-אלמאלכ דהאמשה: בראשית דבריו של היושב-ראש הוא אמר שלשר הייתה כוונה טובה.

ענת מאור: אין בדעתי להגן על שר החינוך והוא גם לא זקוק להגנתי, אבל אני מגן על עמדה עקרונית.

ענת מאור: אני חושב ששר החינוך עשה מעשה אמיץ, מעשה נכון, מעשה שנעשה באחור של חמישים שנים בהחלטתו לציין את הטבח שהיה בכפר קאסם וללמוד את הלקח ממנו בכל בתי-הספר בישראל באופן ממלכתי ביותר.

ענת מאור: לטבח הזה אין שום אח ורע ואין להשוותו לא עם מעשי טרור כאלה שהזכיר היושב-ראש או מעשים אחרים.

ענת מאור: מדובר כאן במעשה של פקודה שניתנה על-ידי קציני צבא מהדרג הגבוה ביותר, פקודה שניתנה לצבא לטבוח באזרחי המדינה ותושביה.

ענת מאור: כזה מעשה עוד לא היה ואין מה להשוות את זה עם שום מעשים אחרים.

ענת מאור: מקומם יותר שמאחורי הפקודה הזו הסתתרה כוונה יותר מסוכנת, יותר רעה ויותר הרסנית - לעשות את הטבח כדי שתושבי כפר קאסם, ג'לג'וליה, המשולש, כולם יברחו מזרחה.

ענת מאור: ב29- באוקטובר 56, כאשר נפתחו פעולות האיבה כלפי מצרים, נפתחו אותן פעולות איבה באופן מאורגן על-ידי צבא נגד תושבי כפר קאסם שהם אזרחי המדינה ותושביה.

ענת מאור: זה מה שמקומם, זה מה שמייחד את הטבח הזה, זה מה שאנחנו צריכים להפנים וללמוד.

ענת מאור: זה הלקח.

ענת מאור: האירועים שהזכרת הם נוראים והם קשים בפני עצמם, אבל כאשר מעלים את האירועים האלה ומביאים אותם כאילו הם באותו הקשר, אנחנו זורים חול בעיניים ולמעשה גורמים לכך שהאנשים יבינו כאילו לא היה שום דבר, לא היה פה טבח, לא הופק לקח, לא היה מה ללמוד, לא היה מה להפנים, לא היה מה להביא לבתי-הספר.

ענת מאור: שר החינוך מצא לנכון, ובאופן נועז ביותר, להורות או להמליץ להעביר לגורמים המוסמכים בכל בתי-הספר שאת הטבח הזה יש ללמוד, את הלקח יש להפנים, את הדבר הזה חייבים ללמד ילדים בבתי-הספר כדי שגם בעתיד וגם לדורי דורות כולם יבינו מה היה כאן ומה לא צריך להיות.

ענת מאור: אני מצפה להתרכז בנושא עצמו ולא ללכת סביב סביב.

ענת מאור: גם כאשר כולנו מסכימים שהיה פה מקרה נוראי והיה פה טבח שאין לו אח ורע, לא צריך לערב את הנושא בנושאים אחרים ובכך לגרום להחמצה.

ענת מאור: זהבה גלאון: אני רוצה שוב לנצל את ההזדמנות ולברך את שר החינוך יוסי שריד שהחליט שהגיע הזמן להתמודד גם עם פרקים אפלים בתולדות המדינה.

ענת מאור: אני סבורה ש43- שנים אחרי הטבח, זה שקם שר חינוך ובעצם מתבייש בשמה של ממשלת ישראל, אני מרשה לעצמי לומר שהוא מתבייש בשמה של ממשלת ישראל, הייתי אומרת שבכך הוא מכיר באחריות של מדינת ישראל לגבי הטבח בכפר קאסם.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, יש לי הרגשה שגם בוועדה הזאת יש כנראה מי שלא הבין ולא הפנים מה זו פקודה בלתי חוקית בעליל כשדגל שחור מתנוסס מעליה.

ענת מאור: בכפר קאסם נחצה קו אדום, מדובר על דגל שחור, וכל אותם האירועים האיומים שציינת, וכל אותם אנשים - וחלקם יושבים כאן בחדר - שנפגעו בפעולות טרור איומות, אני לא חושבת שהדבר הוא בר-השוואה, אני לא חושבת שמבחינת המסר החינוכי שאנחנו מנסים להעביר ושאותו ניסה השר להעביר בהחלטתו החשובה, שזה דבר נכון לעשות.

ענת מאור: אני לא יודעת אם החלטה זו המילה הנכונה וגם לא דברי ברכה, אבל אני חושבת שאנחנו צריכים לחזור ולברך את השר.

ענת מאור: יש כאן מסר חשוב לא רק לאזרחי מדינת ישראל הערביים אלא יש כאן מסר חשוב לאזרחי המדינה כולה.

ענת מאור: יש דברים שלא יוכלו לחזור.

ענת מאור: רחבעם זאבי: ראשית אני רוצה להגיד שאין אחד במדינת ישראל שאני מכיר אותו שאיננו מתבייש במה שהיה בכפר קאסם בתחילת מבצע סיני.

ענת מאור: לא רק זה אלא המערכת הביטחונית והמערכת הציבורית נקטו בכל הצעדים שצריכים לעשות, כפי שאני לא מכיר אומות אחרות - לפחות לא במרחב שלנו כאן, במזרח התיכון - שעשו אחרי דברים שונים, דומים, בני דודים של המעשה הזה.

ענת מאור: אצלנו האנשים הובאו למשפט, אצלנו יצאו עם הוראות ברורות מאוד לגבי פקודה בלתי חוקית בעליל, ואני לא מכיר ארץ ערבית או תנועה לאומית ערבית או תנועת "שחרור" ערבית שהתחילה לעשות דברים כאלה בדומה - אפילו לא זהה - למה שעשתה ישראל.

ענת מאור: ההיסטוריה שלנו באיזור רווייה במעשים, במבצעים, במלחמות, בפיגועים, בתקריות שכאבו לשני הצדדים.

ענת מאור: אם מצא לנכון שר החינוך היום, אחרי ארבעים וכמה שנים, לדלות מתוך ההיסטוריה הזאת אירוע אחד בלבד, הוא חטא לעמי, לי, לעמו שלו, מפני שמול שניים-שלושה-ארבעה מקרים שאפשר להצביע עליהם שאצלנו נעשו פעולות לא יפות, רעות, אני קורא לזה אפילו טבח - גם במליאת הכנסת לא התביישתי לקרוא למה שהיה בכפר קאסם, לא תקרית אלא טבח - אפשר להזכיר מאות ואפילו הרבה יותר ממאות של פעולות שעשו נגדנו ואף תנועה לאומית ערבית, אף מדינה ערבית, אף נשיא ערבי ואף שר חינוך ערבי לא קם ואמר בואו נעשה דבר כזה וכזה.

ענת מאור: יענה לי ודאי שר החינוך ויאמר שאנחנו לא כמוהם, אנחנו רוצים להיות יותר טובים.

ענת מאור: אנחנו באמת יותר טובים, אנחנו יותר טובים אבל לקחת אחרי 43 שנים את האירוע ההוא ולהוציא אותו ולהביא אותו למעלה, הוא לא יקרב את האחווה ואת החיים המשותפים, את הדו-קיום בין יהודים וערבים בארץ-ישראל.

ענת מאור: בהכירי את השר שריד, אני יודע שזו מטרה שלו, זו שאיפה שלו וזה במצע שלו, הוא רוצה חיים משותפים, אבל כתוצאה מהעלאת נושא כזה היום בכל בתי-הספר בארץ הוא גם מסית וגם מסיט את המורים, את התלמידים, את הנערים, את ההורים, כי הלא גם ילד חוזר הביתה ויספר וההורים יספרו לו סיפור אחר או שיתווכחו אתו, לפעמים יסכימו אתו.

ענת מאור: למה צריך להעלות את זה אחרי ארבעים וכמה שנים, כאשר יש התעלמות מוחלטת מאירועים כואבים הרבה יותר או לא פחות?

ענת מאור: הריגת 22 ילדים ועוד שלושה מבוגרים במעלות, 21 ילדים נרצחו ולא תוך כדי הסתערות או לא תוך כדי זריקת רימון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רחבעם זאבי: והיום מכניסים לארץ-ישראל ראש ארגון טרור שהורה על המבצע הזה והוא איננו תושב ארץ-ישראל, גם לא תושב של מה שאתם קוראים פלשתין.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הרצח של הילדים במעלות, ואני יכול מיד להביא סיפורים אחרים ולא רק של מעלות אלא גם את אביבים וגם מבצעים אחרים, למרות שלקרוא לזה מבצע, בכלל להשתמש במונח מבצע לפעולות פיגוע מכוונות, זה עוול לכל אלה שנתנו את נשמתם ואת חייהם על מבצעים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אלה הן פעולות טרור ואני יכול להביא אחדות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מזכיר את מעלות, כי אני מכיר את חיים אסולין היושב אתנו כאן, נכה מאה אחוז, יד - פרוטזה, גוף - כולו מחורר, כל הגוף שלו מחורר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה פשוט לא יהיה אסטטי לבקש ממנו להראות את זה, אבל אני ראיתי את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא נפצע בקרב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקרב, במלחמה בין עמים, נפצעים ונהרגים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: במלחמה כמו במלחמה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל שם הם עמדו שעות לפני שהם הרגו אותם, הם ראו שזה ילדים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: את זה הבאנו פעם לבתי-הספר שלנו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה איזשהו שר חינוך שציווה להביא את זה ולעסוק בזה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה יקרב את ההבנה בין שני העמים שחיים בארץ הזאת?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: להפך.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מביא להסתה ולהסטה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: קצר מבינתי להבין איזה הגיון או איזה דחף הביא את שר החינוך להורות את כל בתי-הספר בישראל לעסוק בזה היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם ההיבט המוסרי, אני מצדיע, אז בהיבט המוסרי תציע להעלות את כל האירועים הלא יפים שקרו במאבק, במלחמה בין העמים, שגם בהם ניתנו פקודות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא מחבל על דעת עצמו זרק רימון בתוך גן ילדים, לא, אני מדבר על פעולות שנתנו בהן פקודות מלמעלה, מערפאת, מחוואתמה, מג'בריל וכל יפי הנפש האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אז אנחנו לא נתבייש להסתיר שגם לנו יש כמה דברים שאנחנו צריכים להתבייש בהם, ואנחנו לא מתביישים להתבייש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מכל הסובב אותנו, כל הארצות השכנות, משכנינו הערבים הישראלים והפלשתינאים, אנחנו עומדים בראש בלהתבייש, בהלקאה עצמית, בהפקת לקחים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו לא מתביישים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה נותן לנו כוח, בפירוש נותן לנו כוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי בצה"ל כשזה קרה, אמנם בזירה אחרת, ואני זוכר מה עשה המטה הכללי של צה"ל אז.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו אספנו את החיילים ודיברנו והסברנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אחרי פסק-הדין במשפט של אלוף-משנה שדמי וסגן-ניצב מהמג"ב שאינני זוכר את שמו, עשו פעולות הסברה אדירות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אי-פעם עשו פעולות כאלה בצבאות ערב?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אי-פעם עשו פעולה כזאת בארגוני הטרור למיניהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בארגוני "השחרור" למיניהם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם אחת הסבירו שלהרוג את הילדים של אביבים בהפעלת מטען מרחוק זה פשע?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פשע נגד האנושות, פשע נגד ההורים, נגד הילדים?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ליטול את נשמותיהם של 11 ילדים ככה סתם?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לראות אוטובוס עולה בלהבות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: וידעו שזה אוטובוס של ילדים כי לאוטובוס של בית-ספר יש צבע אחר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הם ידעו את זה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני באמת לא מבין את שר החינוך למה הוא נזכר לעסוק רק באירוע האחד הזה, שאני אומר בפעם המאה, אני כישראלי מתבייש במה שהיה בכפר קאסם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מציע שלא נהיה איוב לאומי ונגרד את הפצעים אלא נסיק מסקנות, נפיק לקחים, ניישם אותם בשטח, שחיילי צה"ל כשהם מתאמנים יקבלו הוראות והסבר מה זה פקודה בלתי חוקית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: היו"ר זבלון אורלב: אני חושב שמהדברים הובן מאליו שהכוונה היא ללמוד את כל המסכת, את כל הניסיון שהצטבר פה ולא להעיר רק על מקרה אחד שמציג כאילו יש קורבן אחד ונאשם אחד בשעה שהדברים כאן הם הפוכים.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב: אולי, אבל אפשר לקחת דוגמאות ולתת לזה את הפרופורצעיה הנכונה.

מוחמד ברכה: אומרים לך שמול כמה דברים שכולם מתביישים בהם, כולנו, וכולם רוצים לחנך את הצבא שלנו הפוך, היו גם מקרים אחרים שלנו כעם שהפכו אותנו להיות קורבן על-ידי פקודות בלתי חוקית בעליל שניתנו על-ידי מפקדים ובעלי סמכות.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב: כלפי אזרחים.

מוחמד ברכה: לדוגמה, ילדי אביבים, ילדי מעלות.

מוחמד ברכה: אני מדבר על מתן פרופורציה, על מתן איזון.

מוחמד ברכה: רחבעם זאבי: אני מכיר היטב את תולדות הסכסוך היהודי-ערבי ויכולתי להעסיק את ועדת החינוך בתיאורים מאוד כואבים על כל מיני אירועים.

מוחמד ברכה: הייתי נותן לכם הרצאה על טבח חברון בתרפ"ט ולא הייתם מפסיקים אותי עד הערב כי עסקתי בזה.

מוחמד ברכה: הוצאתי ספר על טבח חברון בתרפ"ט ואני מכיר את הפרטים האחרונים, איך נכנסו קאדים, ראשי קהילה, לא פרחחים מהשוק, וטבחו בתוך הבתים, איך משפחת אליעזר דן-סלונים נרצחה והוא היה גדול הידידים של הערבים.

מוחמד ברכה: אבל יאמר לי בצדק יושב-ראש הוועדה שלא עוסקים בזה היום.

מוחמד ברכה: אני רק נותן את זה כאילוסטרציה אחת מרבות שאני יכול לעסוק בהן.

מוחמד ברכה: אנחנו עשינו יום בבתי-הספר שלנו על טבח חברון בתרפ"ט?

מוחמד ברכה: עשינו יום על הטבח בצפת, בטבריה, בהר-טוב, בירושלים?

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: כי הפקנו את הלקחים, אנחנו לא מתביישים לעשות יום זיכרון, לא מתביישים לבקש סליחה היכן שטעינו וגם לא התביישנו להפיק לקחים.

מוחמד ברכה: אני הייתי בצה"ל באותה תקופה, הייתי חייל או קצין, ואני זוכר איך המטה הכללי חייב אותנו את כולנו לעסוק בזה ברצינות עד החייל האחרון.

מוחמד ברכה: אומרת חברת הכנסת גלאון שזה לא בר-השוואה.

מוחמד ברכה: זהבה גלאון: לא הפנימו את האינתיפאדה כששברו ידיים ורגליים.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב: זה לא עניין של פקודות בלתי חוקיות.

מוחמד ברכה: זהבה גלאון: זה עניין של מה מפנימים ממה שמלמדים.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב: זאת בעיה של הפקודות עצמן.

מוחמד ברכה: אגב, הם הועמדו על כך לדין והיו משפטים.

מוחמד ברכה: את שמעת שבצד השני למישהו היה משפט?

מוחמד ברכה: היו משפטים וקצינים וחיילים הועמדו לדין ונענשו.

מוחמד ברכה: רחבעם זאבי: כולנו יודעים שיש קושי להרכיב את תוכנית הלימודים, מפני שמתווספים נושאים ויש נושאים חשובים ואנחנו רוצים להיות עם נוער או עם תלמידים מתקדמים ומתפתחים, וכל דבר שמוסיפים אותו לתוכנית הלימודים, גורע משהו אחר.

מוחמד ברכה: אני מדבר כאב לחמישה ילדים שלא כל כך עקב אחרי הלימודים שלהם.

קריאה: רחבעם זאבי: לא עקבתי כי הייתי בצבא, הייתי בשירות, אבל הייתי רואה אותם בשבתות ובחגים.

קריאה: שני מקצועות העסיקו אותי: תנ"ך וידיעת הארץ.

קריאה: קראו לזה אז מולדת.

קריאה: לא אמרתי את זה, כי יגידו שיש לזה קונוטציה פוליטית.

קריאה: אני התביישתי במה שהילדים שלי קיבלו לעומת מה אני קיבלתי.

קריאה: תורה שבעל-פה, תורה שבכתב, דברי ראשונים ואחרונים, תולדות עם ישראל, אבל להכיר את המולדת, להכיר את הסכסוך הערבי-ישראלי - כמעט לא לומדים או בכלל לא לומדים.

קריאה: לכל זה אין זמן.

קריאה: פתאום לדלתות מתוך כל המסכת הזאת את האירוע האומלל של כפר קאסם ולשים אותו בראש הכותרות, לי דעתי זה מזוכיזם עצמי, זה איוב לאומי.

קריאה: ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אם חלילה במדינת ישראל היו משכיחים את הטבח הנורא שקרה בכפר קאסם, אם היו מנסים לטאטא מתחת לשטיח את העובדה שצבא הגנה לישראל שאחראי על החוק והסדר הוא זה שגרם למעשה פשע נוראי, הייתי חושב ששר החינוך באמת עושה מעשה שהוא צריך אותות מופת.

קריאה: אם אנחנו במדינת ישראל היינו מנסים לומר שבכפר קאסם קרה דבר שאולי מותר היה לעשותו, אני חושב שאם היה קם שר חינוך בישראל ואומר רבותי עד כאן, הייתי אומר ששר החינוך הזה הוא אות ומופת למדינת ישראל ולעם היהודי גם.

יוסי שריד: ראובן ריבלין: אני הייתי תלמיד בכיתה י"א כאשר קרה הדבר, ומאז אותו יום עברתי קורסים ולמדתי במוסדות שונים.

יוסי שריד: אם היה זה בטירונות, לימדו אותי שנה אחרי זה את אותו מאורע של כפר קאסם.

יוסי שריד: כאשר הייתי בקורס קצינים כבר יצא מתחת ידו של כבוד השופט הלוי אותו פסק-דין שדיבר על דגל שחור מתנוסס של פקודה בלתי חוקית בעליל.

יוסי שריד: אם הייתי חניך בקורס קצינים של צה"ל, אמרו לי שטוהר הנשק הוא הדבר החשוב ביותר לא בגלל שיש מישהו שהוא יותר טוב מאחרים.

יוסי שריד: אני לא חושב שאני יותר טוב מהערבים, אבל אני גם לא חושב שהערבים יותר טובים ממני, אני חושב שיש אנשים טובים אצל היהודים, יש אנשים טובים אצל הערבים ויש להפך, יש אנשים רעים אצל הערבים ויש אנשים רעים גם אצלנו.

יוסי שריד: אני חושב שבמדינת ישראל, טוהר הנשק שבה הוא כבוד לקיומה של המדינה ולמסר שהיא מוסרת לעולם כולו כשאנחנו באים ומבקשים את אותו צדק שאין למעלה ממנו בתנועה הציונית שקמה.

יוסי שריד: יש שאלה ממנה אני קצת חושש ובגללה ביקשתי להעלות את הנושא לסדר היום.

יוסי שריד: סגן ראש-הממשלה לשעבר כיוון לדעת גדולים כאשר הוא חשב מה ששר החינוך רוצה לעשות.

יוסי שריד: משה קצב למשל כסגן ראש-הממשלה לפני שנה בא לבקר בכפר קאסם או להושיט יד בטקס זיכרון שאנשי כפר קאסם כמתחייב וכמובן מאליו עורכים כל שנה כפי שכל אחד מאתנו עושה ליקיריו טקס זיכרון.

יוסי שריד: בא משה קצב לשם, למרות שגם היה שם איזה דבר שבא לידי קונפליקט.

יוסי שריד: הפחד שלי אדוני שר החינוך שמא היום הרצון לבוא ולומר את המובן מאליו פעם נוספת, שהרי השלילה לא סובלת יחסיות.

יוסי שריד: הטבח הנורא שקרה שם, תחת האיצטלה של צבא שפועל בסמכות וברשות, זה היה דבר נורא ואיום.

יוסי שריד: אבל היום לבוא ולומר כל מה שאתם לומדים בבתי-הספר, ואין ספר ציונות אחד שלא מדבר על כפר קאסם, אין ספר של מלחמת העצמאות אחד שלא מדבר על כפר קאסם, אין קורס אחד בצה"ל שמדבר על טוהר הנשק ועל תפקידיו של צה"ל שלא מדבר על כפר קאסם.

יוסי שריד: זאת אומרת, כפר קאסם הוא בתודעתו של כל אדם במדינה הזאת.

יוסי שריד: לבוא ולומר היום שצריך לעשות ימי זיכרון מיוחדים של המדינה עצמה על אותו אירוע כדבר שהמובן מאליו טוב שייאמר, יש לי רק חשש אחד.

יוסי שריד: אני לא חושב שהדבר הזה הוא רע, אבל יש לי חשש אחד.

יוסי שריד: לאחרונה אנחנו מלמדים את ילדינו או נותנים להם את ההרגשה שמא אנחנו לא היינו הצודקים באותה פעולה שהשיא שלה, של הציונות, הייתה הקמת המדינה.

יוסי שריד: אולי הקמת המדינה הייתה בכל-זאת עוול כלפי עם אחר.

יוסי שריד: היו"ר זבולון אורלב: על כך יהיה דיון אחר שקשור בלימודי ההיסטוריה.

יוסי שריד: ראובן ריבלין: נדמה לי שההפרזה הזאת באה לידי גילויים של ספרי היסטוריה חדשים המופיעים לבקרים במשרד החינוך, ועל כך גם שאלתי את שר החינוך בשאילתה מיוחדת ונפרדת, שבאה לומר בכלל שהיהודים היו הגולית הענקי כאן במלחמת העצמאות מול אותם אנשים שלא באו לקום להרגנו אלא באו בסך הכל רק לבקש את ידינו המושטת לשלום או ידם המושטת לשלום, ולא כך הדבר.

יוסי שריד: ראובן ריבלין: ראיתי אצל נווה.

יוסי שריד: אני אראה לאדוני את אותו קטע שאמר שבמספר לא מועט של מקרים היהודים הם שהיו האנשים שהייתה להם את היכולת להכריע כל מערכה מבעוד מועד.

יוסי שריד: השר יוסי שריד: הוא אומר את זה להפך, מתוך כבוד ומתוך ציון לשבח.

יוסי שריד: ראובן ריבלין: גם אני הייתי ילד ונער קטן.

יוסי שריד: אמנם אתה היית ברחובות אבל אני הייתי בירושלים במצור.

יוסי שריד: אני מוכרח לומר לך שכילד הייתה לי הרגשה שאנחנו ננצח במלחמת השחרור למרות שהייתי בן 8 ו9-, אבל היו רגעים שאנחנו חששנו אדוני.

יוסי שריד: אני מוכרח לומר לך שהיו רגעים שחשבנו שאולי יגיעו ערבים, אולי לא יגיעו.

יוסי שריד: אני זוכר את הימים שהדוידקה באותו צינור פוצצה את הפצצה הראשונה וכולנו ראינו את עצמנו כחולמים, כאילו איזה נס מהשמים בא והושיע את הציבור היהודי בירושלים.

יוסי שריד: זאת אומרת, תולדות מלחמת השחרור הן תולדות של מלחמה שבה אנחנו ביקשנו להקים את מדינתו של העם היהודי בשיתוף פעולה עם כל אותם אלה שקשרו את גורלם בגורלנו, שכן כך נגזר עלינו לחיות.

יוסי שריד: והנה אנחנו היום נמצאים במצב שבו אולי אנחנו מבקשים להבליט דברים שבמובן מאליו, שאין ילד בארץ הזה שלא יודע שאסור לשכוח, אסור לשכוח מה שקרה באותו אחר-צהרים נוראי בכפר קאסם.

יוסי שריד: אסור לשכוח וכל ילד יודע זאת, אל תאמרו לי שלא.

יוסי שריד: כאשר אנחנו באים ופתאום נותנים לזה שידרוג מבחינת לא החשיבות של הנושא אלא מבחינת המיקום שלו בתוך תולדות הסכסוך היהודי והערבי, יש לי הרגשה שאנחנו נגיע למצב שבו יכול להיות שילדינו יאמינו אולי - והם יודעים לשקול היטב - שמא באמת אנחנו לא היינו הצד הצודק במלחמה הזאת, ואני בטוח שזאת לא כוונת השר.

יוסי שריד: אני מתנצל בפני אנשי כפר קאסם, בפני כל האורחים, כראש סיעת הליכוד אני חייב להשתתף ביום שני בעשרות ישיבות שקשורות לנוהל הכנסת ולכן אני מתנצל שאני יוצא ולא שומע את הדברים האחרים שייאמרו כאן.

יוסי שריד: היו"ר זבולון אורלב:

יוסי שריד: אחרי שחברי הכנסת מציעי ההצעה השלימו את דבריהם, זה הזמן הנכון להציג כאן את המשתתפים שלנו.

יוסי שריד: בנוסף לשר החינוך, נמצא אתנו פרופסור מישל אביטבול שזכיתי להכירו מתפקידי הקודמים במשרד החינוך.

יוסי שריד: הואיל והוא נבחר לפני זמן קצר לתפקידו, עדיין מותר לאחל לו בהצלחה בתפקידו החשוב כיושב-ראש המזכירות הפדגוגית.

יוסי שריד: ממשרד החינוך נמצאים אתנו מיכאל ירון, המפמ"ר להיסטוריה, חנה שפיר שהיא המפקחת על לימודי האזרחות, יעל פרבר ששומרת על הקשר בין המשרד לוועדה ועלי אל-אסד יועץ שר החינוך.

יוסי שריד: מאירגון המורים, נמצא אתנו רן ארז, יושב-ראש האירגון.

יוסי שריד: נמצאים אתנו כאן אורחים מכפר קאסם שהוזמנו לדיון הזה ובראשם סאמי עיסא, ראש המועצה המקומית.

יוסי שריד: נמצא סגן ראש המועצה המקומית עאמר פהמי, עולא עיסא, לטיף דורי וסרסור חמדאלה.

יוסי שריד: נמצאים איתנו מוזמנים נוספים.

יוסי שריד: חיים אסולין שכבר הוזכר, איש צפת שהיה תלמיד בבית-הספר הדתי שעשה את הטיול והותקף במעלות.

יוסי שריד: יחד אתו נמצא ישי מימון מילדי צפת שהיו בטבח מעלות.

יוסי שריד: נמצא אתנו גם שלמה סלונים שבא לדבר בשם ניצולי מאורעות תרפ"ט בחברון ובאותה תקופה הוא היה ילד בן שנה ונמצא אתנו פנחס כהן.

יוסי שריד: צריך להזכיר שה29- באוקטובר הוא יום הזיכרון ואנחנו נמצאים היום ב25- באוקטובר, כך שהדיון הזה חל בשבוע שבו חל יום הזיכרון ואפשר בהחלט להקדיש את הדיון הזה כדיון זיכרון לאותם נרצחים בפכר קאסם.

יוסי שריד: יהודית נאות: אני רוצה להתחיל דווקא בסייפא של דבריו של חבר הכנסת רחבעם זאבי.

יוסי שריד: אני חשה שתולדות עם ישראל בעת החדשה ותולדות הסכסוך והקונפליקט בתקומת מדינת ישראל, איננו נלמד כראוי.

יוסי שריד: הבינותי מדברי היושב-ראש שנייחד לזה דיון מיוחד בנושא, ואם נקרא לזה מולדת או אזרחות או היסטוריה, מאי נפקא מינא, זה איננו משנה לי.

יוסי שריד: אני חשה שכאשר שר החינוך הודיע ברבים, היו גם היו מקרב תלמידי בתי-הספר היסודיים והעל-יסודיים כאלה ששאלו מה היו אירועי כפר קאסם וזאת משום שאנחנו לא מלמדים מספיק לא את אירועי כפר קאסם בבתי-הספר.

יוסי שריד: נכון הוא שבצבא נחשפים לאירועי כפר קאסם כדוגמה לפעולה בלתי חוקית בעליל, אבל אין זה נכון לגבי בתי-הספר היסודיים והעל-יסודיים ואין ספק שצריך ללמד את אירועי כפר קאסם, את אירועי תרפ"ט, את הרצח בחברון, מעלות ואביבים.

יוסי שריד: אני בהחלט חושבת, אם אני רוצה לבטא את השקפת עולמי, שהתלמידים צריכים להחשף לכל האירועים האלה משום שהמסקנה המתבקשת - ופה אני עשויה לחלוק על חבר הכנסת זאבי - היא שאנחנו צריכים לצעוד לכיוון השלום כתוצאה מהאירועים.

יוסי שריד: רחבעם זאבי: לא הבנתי במה את חולקת עלי.

יוסי שריד: אני נגד שלום?

יהודית נאות: רחבעם זאבי: אז לא הבנתי למה את חולקת עלי.

יהודית נאות: יהודית נאות: אני חוזרת בי.

יהודית נאות: מוחקת את הדברים מהפרוטוקול.

יהודית נאות: אני מסכימה אתך.

יהודית נאות: אני בעד ללמוד את ההיסטוריה.

מוחמד ברכה: רחבעם זאבי:	אתה יודע בעד מה אני, נגד מה אני, אתה יודע הכל.

מוחמד ברכה: איפה קראת את זה?

מוחמד ברכה: בעיתונים שלכם.

מוחמד ברכה: יהודית נאות:	אני סבורה שצודק מי שטוען שאנחנו צריכים ללמד את כל פרקי ההיסטוריה, את תולדות הסכסוך והקונפליקט על כל הפרשות והדברים הכואבים.

מוחמד ברכה: אני אכן חושבת שאוטובוס מתפוצץ הוא אירוע וזה לא משנה לי אם עשו את זה חיילים בפקודה או אנשים שקיבלו הנחיה מארגון טרור.

מוחמד ברכה: זה רע וזה נורא.

מוחמד ברכה: באשר להצעה של שר החינוך, אני מברכת עליה ואני מייחדת אותה ומבדילה אותה מאחרים משום שאני סבורה שזו דוגמה קלאסית של פקודה בלתי חוקית בעליל ואני מניח שזו הייתה כוונתו, ללמד את בני הנוער שיש גם יש פקודות בלתי חוקיות בעליל.

מוחמד ברכה: זה איננו פוסל את העובדה שאני מצפה גם מעמים וארגונים אחרים שיודיעו על כך ברבים, אבל העובדה שאחרים אינם עושים כן, לא צריכה לפסול ממני לעשות כן.

מוחמד ברכה: לכן ברכתי כששמעתי על הדבר ואני סבורה שיש לקרוא למורים לאזרחות לציין את אירועי כפר קאסם.

מוחמד ברכה: חוסניה ג'בארה:	אני חושבת שלכלול את טבח כפר קאסם בתוכנית הלימודים זה צעד נבון.

מוחמד ברכה: הגיע הזמן שהציונות תתמודד עם פרק אפל בעברה.

מוחמד ברכה: אני חושבת שעל הדור הצעיר לדעת את האמת המלאה על ההיסטוריה של הציונות והכתמים המכוערים בעברה, וזאת כדי שיוכל הצעיר להפיק ממנה את הלקחים הראויים.

מוחמד ברכה: זה יאפשר ויכוח וניתוח בכל בתי-הספר ולכן צריכים להביא את הנושא לכל בתי-הספר.

מוחמד ברכה: צעד זה אסור שיהיה כפעולה בודדת אלא לבנות מסגרת, התייחסות כוללת לאירועים הקשורים ליחסים בין נהודים וערבים.

מוחמד ברכה: כאן אני מדברת על ההיסטוריה של הפלשתינים ואני נותנת כדוגמה את יום האדמה.

מוחמד ברכה: כלומר, כפר קאסם זוהי דוגמה לרצח פיזי, אך הערבים בישראל גם עברו רצח לאומי ותרבותי בעקבות נישול זכויותיהם ואי-מימוש שוויון הזדמנויות.

מוחמד ברכה: כאן אני מתייחסת לאחד מסימני הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: לדעתי יש להבליט את ההשלכות הבין-דוריות של הטראומה.

מוחמד ברכה: נערכו מחקרים של קורבנות הטראומה, של הבנים והנכדים, ונמצא כי הטראומות עוברות כחוט השני, כלומר אלה הן טראומות שיש להן השלכות פסיכולוגיות, סוציולוגיות ותרבותיות.

מוחמד ברכה: אני מציעה לוועדה שהנושא הזה של הטבח בכפר קאסם באמת ייכלל בתוכנית הלימודים וכל אחד מהצעירים שלנו יבין על מה מדובר.

מוחמד ברכה: מוחמד כנעאן:	אדוני היושב-ראש, שאלה פרוצדורלית.

מוחמד ברכה: אני חבר הוועדה לכל דבר למעט הצבעה.

מוחמד ברכה: לכן אני לא מקבל שאתה כל פעם דוחה את מתן רשות הדיבור.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב:	אם אדוני יראה לי את הסעיף בתקנון, אני אשמח ללמוד אותו.

מוחמד ברכה: כפי שאני יודע ולמדתי את התקנון, אין מושג של ממלא מקום.

מוחמד ברכה: אני בהחלט מוכן להיות שותף אתך בתיקון התקנון, אבל כרגע יש קודם כל חברי ועדה מלאים שזכותם להרשם ולדבר קודם.

מוחמד ברכה: אני תמיד משתדל לתת לך את רשות הדיבור ראשון לאחר חברי הוועדה.

מוחמד ברכה: השר יוסי שריד:	ברשות היושב-ראש, אני רוצה לומר לחברים שהם גם חברים בוועדות אחרות שכדאי להם לשנות את סדר העדיפויות שלהם לקדנציה הזאת, כי זו הוועדה היותר מעניינת עכשיו ותתחילו להתרגל לזה.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב:	מתוך צניעות הוא בוודאי לא התכוון לשר אלא ליושב-ראש הוועדה.

מוחמד ברכה: בוודאי שגם אני מציע לכם את אותו הדבר, אבל לא מפני היושב-ראש אלא מפני השר.

מוחמד ברכה: סילבן שלום:	בהמשך לדברי השר, אני בחרתי בוועדה בשל השר ובשל היושב-ראש.

מוחמד ברכה: לעצם העניין.

מוחמד ברכה: אם לא הייתי מכיר את שר החינוך, הייתי חושב אולי שכל מטרתו בעניין הזה היא פשוט לקבל קולות במגזר ערבי     מוחמה כנעאן:	אם זו הייתה הטענה, לא היינו מברכים אותו.

מוחמד ברכה: סילבן שלום:	כי גם יש טענה כזאת שנשמעת.

מוחמד ברכה: מאחר שאני מכיר אותו, אני יודע שהעניין שלו בנושא הזה הוא שונה.

מוחמד ברכה: זה שזה שונה, זה לא אומר שאני מקבל את דעתו בעניין.

מוחמד ברכה: אני חושב שאנחנו חייבים לדעת לקראת מה אנחנו הולכים ובעצם מאין באנו.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, כאשר אנחנו באים בתביעה או באמירה שאנחנו רוצים לציין מאורע חריג שהיה לפי דעת כולם דבר שלא ייעשה, זה דבר שיש לציין אותו ואף אחד לא חולק על כך.

מוחמד ברכה: אבל לפי דעתי זה צריך להיעשות בשני מישורים נפרדים: הראשון, הוא צריך לבוא ולומר שהדבר הזה נעשה תוך כדי מאורעות כאלה, מלחמות כאלה ואחרות, אבל לא להביא למצב שבו היום הזה הופך להיות יום ציון היסטורי כאשר בכל שנה ביום הזה מלמדים את הדבר הזה, כאילו שאין לנו מספיק מאורעות היסטוריים אחרים אלא להביא עוד מאורע מהסוג הזה ולהפוך אותו ליום ציון.

מוחמד ברכה: עוד מעט יעשו גם שבוע כפר קאסם, כי הרי צריך להתחיל ללמד כבר שבוע לפני.

מוחמד ברכה: את חגי ישראל כבר לא מציינים בבתי-הספר, אז ילמדו את העניין הזה?

מוחמד ברכה: ראיתי הצעה של עיתונאי שכתב שצריך לדחות את החופש מיולי-אוגוסט לאוגוסט-ספטמבר.

מוחמד ברכה: אמרתי לו שאני חושב שההצעה שלו היא אווילית, כי רק אחד שבאמת אין לו את חגי ישראל בראש יכול לחשוב שבאמת אפשר להיות בחופש.

מוחמד ברכה: השר יוסי שריד:	למה אתה חושב שאין במערכת החינוך ציון לחגי ישראל?

מוחמד ברכה: סתם אמירות באוויר.

מוחמד ברכה: סילבן שלום:	יש היום מצב שבו הילדים בגילאים היותר קטנים נכנסים לזה, מגילאים יותר מאוחרים - לפי דעתי מכיתה ה' - כבר כמעט אין שום דבר.

מוחמד ברכה: אני לא חושב שאפשר לבוא ולעשות את הדבר הזה בהבחנה או בהפרדה מוחלטת ממה שקורה סביבנו.

מוחמד ברכה: אם היה בא שר החינוך ואומר שצריך לעשות זאת אבל יחד עם זה הוא תובע, אולי לפחות דורש, אולי אפילו פונה, אולי אפילו מבקש מהרשות הפלשתינית לציין את האירועים הנוראים שנעשו, זה משהו אחר.

מוחמד ברכה: דווקא ביום הזה כשנאיף חוואתמה חוזר, אנחנו דנים בעניין הזה וזה אולי איזשהו ציון מקרים מזעזע בפני עצמו.

מוחמד ברכה: לעצם העניין.

מוחמד ברכה: לא שמעתי בשום אמירה או בשום מקום דרישה כזאת או פנייה כזאת.

מוחמד ברכה: יכול להיות שהשר היה צריך להגיד שהוא לא שר החינוך שלהם אלא הוא עושה את הדברים כאן, אבל אין אפשרות לנתק את הדברים.

מוחמד ברכה: אין אפשרות לומר שיש דבר אחד ואין דבר אחר.

מוחמד ברכה: אני זוכר, ואני חוזר על זה כבר פעם שלישית, שכאשר ערפאת חזר לכאן בשנת 1994, לאחר הסכמי אוסלו, ניתנו תדרים לרשות הפלשתינית ותדרים על-חשבון התדרים שיש למדינת ישראל.

מוחמד ברכה: כאשר שאלתי את השרה שולמית אלוני למה היא עושה את זה, היא אמרה שזה נעשה כי ערפאת צריך להכשיר את הלבבות של בני עמו.

מוחמד ברכה: מאחר שהוא לא יכול להגיע לכל בית ולכל כפר, הוא צריך דרך הטלביזיה והרדיו להרגיל אותם שנגמרה המלחמה ויש שלום.

מוחמד ברכה: אז ראינו מה בדיוק עושה הרשות הפלשתינית בכלי השידור הממלכתיים, ראינו מה היא עושה בתוכניות הלימוד ובספרים, ולכן לבוא ולנתק את העניין הזה כמאורע שאין מאחוריו שום דבר, לפי דעתי זו החטאה של המטרה.

מוחמד ברכה: אם היה בא שר החינוך והיה אומר שזה מאורע שצריך ללמוד אותו בבית-הספר ולציין אותו, אני לא חושב שהיה אחד שהיה חולק על זה.

מוחמד ברכה: אולי היו כאלה שחולקים, אבל אני בטח לא הייתי חולק על כך והייתי אומר שזה דבר שכל אחד צריך לדעת שהוא קרה, אבל לבוא ולעשות מזה יום היסטורי כל שנה, ולבוא ולעשות מהעניין הזה דבר נפרד מכל הדברים האחרים שקרו, לדעתי הדבר הזה פשוט מחטיא את המטרה.

מוחמד ברכה: אם השר שמופקד היום על הנושא ינתק את האירועים האלה בכפר קאסם מכלל האירועים שהיו בינינו לבין הפלשתינאים בחמישים או מאה השנים האחרונות, אני עצמי הייתי מצר על כך ואפילו מצטער על כך.

מוחמד ברכה: מוחמד ברכה:	תרשו לי לנצל את ההזדמנות ולאחל הצלחה לפרופסור אביטבול.

מוחמד ברכה: אני חושב שעל שכמך מוטלים תפקידים חשובים ומכריעים בכל מה שקשור להפצת ערכים של הומניות, של דמוקרטיה ושל סובלנות בחברה הישראלית.

מוחמד ברכה: אני מאחל לך הצלחה.

מוחמד ברכה: לא במשפחה ולא בבית הפוליטי שלי חונכתי להבדיל בין דם לדם.

מוחמד ברכה: לכן לפני שאני מדבר על כפר קאסם, אני גם לא יכול להיות אדיש לסיבלם של של הקורבנות ושל האנשים שנפגעו במעלות ובכל האירועים הדומים.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהתהליך שאנחנו נמצאים בעיצומו יפסיק את השיירה הזאת של יתמות ושכול בקרב שני העמים ושמזה אנחנו נלמד איך להתגבר, איך להתקדם, איך להשלים ואיך לחיות ביחד.

מוחמד ברכה: זו המסקנה העיקרית שמוטלת עלינו בתור נבחרי ציבור ושאנחנו צריכים ללמוד אותה ולהבטיח שהיא אכן תהיה ותתקיים במדינה ובאיזור.

מוחמד ברכה: לכן אני לא רוצה להגיד כן, זה הסבל של כפר קאסם, אבל.

מוחמד ברכה: בעניין הזה אין אבל.

מוחמד ברכה: הסבל הוא סבל נטו, היתמות היא יתמות נטו, השכול הוא שכול נטו לכל אדם, לכל משפחה ולכל בית.

מוחמד ברכה: בעניין הזה אני לא חושב שמותר לאדם, אם הוא רוצה לקרוא לעצמו אדם, שיעשה הנחות לעצמו בנושא הזה.

מוחמד ברכה: הסוגייה שעומדת על הפרק היא סוגייה אחרת.

מוחמד ברכה: השר שריד שלח את המכתב למורים לאזרחות, זאת אומרת שהוא התייחס לשאלה אזרחית בין המדינה לבין אזרחיה.

מוחמד ברכה: הוא לא שלח את המכתב הזה למורי ההיסטוריה.

מוחמד ברכה: אני לא מתנגד לכך שבמסגרת שיעורי ההיסטוריה ילמדו את תולדות הסכסוך ואפילו תולדות הסבל שנגרם כתוצאה מהסכסוך הזה ליהודים ולערבים, לפלשתינאים ולישראלים.

מוחמד ברכה: גם זה חשוב על-מנת להפנים עמוק עמוק את הסבל הנורא ועל-מנת להפנים את המסקנה העיקרית שמתבקשת, שצריך להפסיק את הסבל הזה דרך קידום תהליך השלום שעכשיו נמצא בעיצומו.

מוחמד ברכה: כאן מדובר על סוגייה אחרת וחבל ששני הנושאים עורבבו.

מוחמד ברכה: כאן מדובר על איך המדינה מתייחסת לאזרחיה.

מוחמד ברכה: האם היא מתייחסת אליהם כאזרחים או כבעיה ביטחונית, כחשודים בפוטנציה עד שיוכח אחרת, והמגמות והדברים האלה חוזרים שוב ושוב, אמנם במינון הרבה יותר מתון של אמירה פה ואמירה שם ולא דרך קבע.

מוחמד ברכה: לכן אחד הדברים שהמדינה כמדינה אמורה לשדר לאזרחים הערביים שהם עשרים אחוז מהאוכלוסייה שלה, שהיא ערה ושהיא רגישה לסבל שנגרם.

מוחמד ברכה: אם יש יום זיכרון שהוא יום זיכרון מוצדק לחללים שנפלו במערכות ישראל, אני חושב שטוב שהמדינה תתייחס גם כן לאוכלוסייה הערבית ולסבלה.

מוחמד ברכה: כפר קאסם זה ציון דרך, כפר קאסם זה אירוע נורא והוא ציון דרך והוא ציון דרך קיצוני ביותר.

מוחמד ברכה: חברת הכנסת חוסניה ג'בארה דיברה על יום האדמה ואפשר לדבר על כל מיני אירועים פה ושם, אבל אין ספק שכאן זה שונה גם בגלל הטבח ההמוני שהיה שם של 49 אזרחים, וגם בגלל המטרה שעמדה מאחורי הטבח הזה שהייתה לפתוח את הגבולות, לבצע טרנספר מרצון או בלי רצון ולגרום לאנשים לצאת מחוץ לגבולות המדינה.

מוחמד ברכה: אני מציע לחברי הוועדה ובעיקר ליושב-ראש הוועדה שהוא אדם הגון - ואני לא אומר את זה כמליצה אלא ברצינות - שלא לערבב דבר בדבר ולא לעשות כן אבל, או לא אבל.

מוחמד ברכה: המכתב והפנייה של שר החינוך היא פנייה במקומה ויש מקום שכל הקשת הפוליטית בחברה הישראלית יתאחדו סביב התמיכה בה.

מוחמד ברכה: אם יש צרכים אחרים חינוכיים בחינוך של היסטוריה, אפשר לדון בהם על-בסיס אותם ערכים, על-בסיס אותם עקרונות של הומניזם, של דמוקרטיה ושל שלום.

מוחמד ברכה: לכן אני מציע שהוועדה תברך על הצעת, על החלטת ועל מכתבו של שר החינוך ותבחן בעתיד כל מיני היבטים אחרים שקשורים לשאלת הסבל הכרוך בסכסוך הארוך.

מוחמד ברכה: ענת מאור:	אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין שלא רק שאני תומכת ומחייבת את ההחלטה והמדיניות של השר אלא אני רוצה לומר לכבוד השר שאתה הבאת לא רק צדק אלא אני חושבת שזו אחת ההחלטות שמטביעה חותם על דפוסי דמוקרטיה, על דפוסי זכויות אזרח במדינה, דפוסי צדק.

מוחמד ברכה: היינו במצב שבית-המשפט אחרי הטבח - והיה כאן טבח - היה אמיץ וקבע שהאירוע הזה הוא לא רק כתם אלא הוא ביצוע פקודה בלתי חוקית בעליל ומערכת החינוך פיגרה ולא עסקה בכך כל השנים.

מוחמד ברכה: אני יכולה להזכיר לחברי הכנסת שכל קדנציה ניסינו לעשות זאת ופנינו לשרי חינוך מכל גווני הקשת.

מוחמד ברכה: יושב כאן לטיף דורי שכל השנים נאבק על כך.

מוחמד ברכה: לכן אני חושבת שזה דבר גדול בחשיבותו.

מוחמד ברכה: יש החלטות שמהוות ציון דרך היסטורי וזו אחת מהן.

מוחמד ברכה: יושבים פה נפגעי טרור יהודים וערבים.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר שכל טרור שנעשה כנגד תושבים, אזרחים, עמיתים שלנו, הוא נורא ואיום, אנחנו מחנכים ומלמדים את זה ונמשיך כך.

מוחמד ברכה: אני ציונית גאה, ואני רוצה להדגיש את זה, ואני מתנגדת בתוקף לכל הפוסט-ציונות.

מוחמד ברכה: ישי מימון:	יש תוכנית לימודים שלימדו בה את נושא הטרור במיוחד?

מוחמד ברכה: זה לא קיים.

מוחמד ברכה: ענת מאור:	אנחנו מלמדים ציונות כל הזמן ונמשיך לעשות זאת כאן ואנחנו לא עושים שום זילות ושום פיחות.

מוחמד ברכה: ציון טבח כפר קאסם הוא חוסן, הוא אות כבוד והוא לא במקום ההזדהות, האמפתיה והחינוך נגד כל טרור שהיה בארץ נגד יהודים.

מוחמד ברכה: אומרים שהרשות הפלשתינאית לא מגנה, מדינות ערב לא מגנה, אבל אנחנו רוצים לפעול כאן לפי הערכים שלנו.

מוחמד ברכה: שזה יהיה קנה המידה לנו?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שהוועדה צריכה לתת גיבוי, עידוד ותמיכה אדירה למדיניות של משרד החינוך בנושא.

מוחמד ברכה: אני חשה שיש דילמה אצלך כיושב-ראש לגבי הרבה דברים שנשמעו כאן ואני מאוד מכבדת זאת, אבל נדמה לי שזה יהיה אות כבוד שה29- באוקטובר, יום שהיה אות קלון, יצויין במערכת החינוך.

מוחמד ברכה: יש הרבה ילדים שלא יודעים שהיה טבח, זה לא נכון שהלקח נלמד, זה לא נכון שהוא מופנם אלא הוא לא ידוע וההכחשה הזאת הורידה מהדמוקרטיה ומאחוות עמים ואני חושבת שזה מהלך חשוב ביותר.

מוחמד ברכה: מוחמד כנעאן:	אדוני היושב-ראש, בראשית דברי אני רוצה לברך את שר החינוך, למרות כל המתקפה הלא מוצדקת בגין המכתב שהוציא בעניין הטבח בכפר קאסם.

מוחמד ברכה: לדעתי הטבח בכפר קאסם היה אות קלון למדיניות של מדינת ישראל כלפי אזרחיה הערביים.

מוחמד ברכה: לכן כשחבר הכנסת סילבן שלום מנסה להשוות או מנסה לקשר בין מה שעשתה ועושה או תעשה הרשות הפלשתינית לבין ממשלת ישראל, לדעתי אין שום מקום להשוואה זאת.

מוחמד ברכה: כאן מדובר על רצח אזרחים חפים מפשע שהם תושבי המדינה, אזרחי המדינה.

מוחמד ברכה: לא מדובר על תושבים ארעיים או על תיירים או על תושבים ליום או לחודש.

מוחמד ברכה: היו"ר זבלון אורלב:	אותם כן מותר לרצוח?

מוחמד ברכה: רצח זה רצח.

מוחמד ברכה: מוחמד כנעאן:	לא.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש ואדוני השר, הכוונה שלי היא להשוואה שלו בין הרצח הזה לבין מה שעושה הרשות הפלשתינית.

מוחמד ברכה: השר יוסי שריד:	כל ההשוואות מיותרות.

מוחמד ברכה: לכל דבר צריך להתייחס לגופו.

מוחמד ברכה: מוחמד כנעאן:	כאשר מדברים על רצח אנשים, ערבים או יהודים, אין אדם בעל דעת שלא מגנה רצח אנשים חפים מפשע.

מוחמד ברכה: לא צריך לבוא ולהשוות או כתוצאה מהמכתב הזה לעשות כל מיני השוואות מיותרות על-מנת לתת עילה לאי-הצדקת הוצאת המכתב הזה למורים שילמדו את הטבח הנורא הזה.

מוחמד ברכה: לדעתי ממשלת ישראל הייתה צריכה לעשות זאת מזמן, הייתה צריכה להכיר באחריותה לרצח הזה, באחריותה על מה שהיה ולא להסתפק במשפט שהתקיים.

מוחמד ברכה: היה צריך שראש-הממשלה יגיע לשם ויגיד שאכן טעינו, אכן הצבא טעה, מי שנתן את הפקודה טעה.

מוחמד ברכה: צריך היה לעשות זאת באופן הברור ביותר.

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב:	לא היית בתחילת הישיבה, אבל כל חלקי הבית לא חלקו על הדברים שהרצח הזה ראוי לכל גינוי.

מוחמד ברכה: אין על זה שום מחלוקת.

מוחמד ברכה: אין אזרח במדינת ישראל שלא מגנה את זה.

מוחמד ברכה: מוחמד כנעאן:	לא אמרתי שיש מחלוקת או האשמתי מישהו שחולק על זה.

מוחמד ברכה: אני מורה להיסטוריה לשעבר ואני רוצה לומר לכם שהתלמידים הערביים לומדים פרקים רציניים מאוד בתולדות העם היהודי וזה לא נושא חדש.

מוחמד ברכה: הרבה תלמידים בבתי-הספר הערביים לא לומדים על תולדות בני עמם ולא לומדים על ההיסטוריה של העם שלהם.

מוחמד ברכה: תלמידי ישראל, מי שרוצה, מי שאיכפת לו, מי שכואב לו, מי שרוצה ללמוד על הכאב של הצד השני, שילמד פרק חשוב מאוד ורציני מאוד על הטבח בכפר קאסם.

מוחמד ברכה: לכן אדוני היושב-ראש, אני חושב שבוועדת החינוך של הכנסת אנחנו צריכים לתת יד, לברך ולעודד את מערכת החינוך, את משרד החינוך ואת שר החינוך על מה שעשה ולדעתי הוא עשה דבר אמיץ מאוד, דבר שאחרים לא העיזו לעשותו, או רצו ולא עשו.

מוחמד ברכה: לכן אנחנו צריכים לברך את שר החינוך ולקוות שטבח כזה, מקרה נורא כזה לא יקרה לא לערבים ולא ליהודים, שאכן השאיפה של כולם היא לשלום תהיה שאיפה אמיתית, נפנים את מה שמתרחש ולא נתחיל לקשור את אישור שהכניסה ניתן לחוואתמה שלדעתי צריך לברך עליו כי סוף סוף יש תקוה לשלום אמיתי בין שני העמים ויש לשלום הזדמנות היסטורית.

מוחמד ברכה: סופה לנדבר:	אני בטוחה שלא ניתן להגיד שהראי הוא העקום כאשר הפנים הן אלו שעקומות.

מוחמד ברכה: אני חושבת שאסור להוציא משיעור היסטוריה רק חלק של המלים.

מוחמד ברכה: אני כן מברכת את שר החינוך.

מוחמד ברכה: הייתי באולם כאשר נאמת והנאום היה חזק.

מוחמד ברכה: אני חושבת שגם הדבר שאתה עושה הוא חכם, נבון ואמיץ מאוד.

מוחמד ברכה: יחד עם זאת אני לא רוצה להשוות.

מוחמד ברכה: אני חושבת שכדי שהילדים שלנו ילמדו יותר טוב, הם צריכים ללמוד את התהליך גם באמצעות דוגמאות.

מוחמד ברכה: נמצאים כאן אנשים שעברו את מעשי הטרור ואני רוצה להזכיר אחד המעשים שהוא מעשה כואב מאוד, טרור באמצע תל-אביב ובחורה שיצאה לטייל עם בתה נהרגה.

מוחמד ברכה: כולנו זוכרים את התמונה של ילדה קטנה עם דם על הבגדים.

מוחמד ברכה: בקדנציה הקודמת נפגשנו חברי הכנסת עם הוריה של הבחורה שהוציאו אלבום לזכרה והם דיברו על כאב כל כך עמוק שילווה אותם עד סוף החיים.

מוחמד ברכה: אני אומרת שכאשר ילדים לומדים, הם צריכים ללמוד תוך כדי תהליכי השלום שפה כואב ושם כואב.

מוחמד ברכה: עם כל הכאב הזה אנחנו צריכים וחייבים ללכת ולהמשיך בדרך השלום, בגלל שבלי זה לא ניתן.

מוחמד ברכה: אחמד טיבי:	אדוני היושב-ראש, החשוב בהחלטתו של שר החינוך הוא בעצם העניין שהדבר הוא מובן מאליו.

מוחמד ברכה: מובן מאליו ששר חינוך במדינה דמוקרטית, חשוב שימליץ בפני מורי האזרחות במדינתו, בתחום אחריותו, להתייחס לפרק שחור בתולדות המדינה.

מוחמד ברכה: הדבר כל כך מובן מאליו שחמישים שנה אף אחד לא העז או לא רצה לעשות זאת.

מוחמד ברכה: לכן היה טבעי שכולנו פה אחד נברך את השר שריד על החלטה אמיצה, כי במה אנחנו עוסקים כאן?

מוחמד ברכה: אנחנו לא עוסקים בטרוריסטים שפגעו באזרחים, טרוריסטים ממדינה זרה, אלא אנחנו עוסקים במפקדים שטבחו באזרחים, במפקדים שעשו פעולת טרור, טבח.

מוחמד ברכה: מדינה שטובחת את אזרחיה, זה מה שהיה וזה דבר חריג.

מוחמד ברכה: אף אחד לא אומר שזו הנורמה, אף אחד לא אומר שזה מה שקורה תמיד במדינת ישראל, ולכן חשוב מה שנאמר כאן בוועדה על-ידי כל החברים מהקשת הפוליטית, החל מדבריו של חבר הכנסת זאבי שהרישא של הדברים שלו הייתה רישא חיובית למרות שאני חולק על הסיפא של הדברים.

מוחמד ברכה: כאן נעוצה המחלוקת.

מוחמד ברכה: האם צריך להגיד אבל ולהזכיר את כל הכאב, את כל הטרגדיות, כי רבותיי, לאף אחד אין מונופול על הכאב.

מוחמד ברכה: אני לא טוען שאני יותר מוסרי ממך יוסי שריד, ולכן אני לא חושב שאתה יותר מוסרי ממני.

מוחמד ברכה: אמרתי לשר שריד שהוא עולה על אנשים רבים בזה שהוא מתבלט בדברים כאלה.

מוחמד ברכה: אמרתי לו שאני חולק על דעתו בדברים רבים בתהליך המדיני, בפתרון הקבע, ואני ממשיך לחלוק על דעתו, אני חולק על דעתו לגבי ההיסטוריה של הציונות, אבל על רקע חילוקי הדעות האלה מתבלט המעשה הזה כמעשה מוסרי.

מוחמד ברכה: אמנם השתמע בוועדה שיש אחדות דעים לגבי הגינוי והבושה, אבל לא כך בדיון במליאה שהתקיים לפני שבועיים, כי שם בקשר לכפר קאסם דובר על כך שיוסי שריד תמיד שוחט פרות קדושות.

מוחמד ברכה: לכן התקוממתי אז.

מוחמד ברכה: מה זה פרה קדושה?

מוחמד ברכה: היו אנשים שחוטים, נטבחו.

מוחמד ברכה: פרה קדושה?

מוחמד ברכה: אני בטוח שאחד השרים הבכירים של ממשלת ישראל יגיע לכפר קאסם בסוף החודש, אבל נדרש עוד העלאה ברמת האיזכור והוא הכרה באחריות באופן רשמי על-ידי ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: הרי מה רוצים האנשים מכפר קאסם, ראש המועצה וכל אזרחי כפר קאסם?

מוחמד ברכה: רוצים הכרה באחריות מוסרית ושום דבר חוץ מזה.

מוחמד ברכה: מישהו יכול להחזיר להם את יקיריהם?

מוחמד ברכה: נאמר כאן כאילו הפלשתינים לא מכירים וכולי או לא מתביישים במעשים שלהם.

מוחמד ברכה: אמרתי אז ואני אומר גם היום: אני מרגיש בושה כאשר אני רואה אישה שרופה עם ילדים בכניסה ליריחו על-ידי בקבוקי מולוטוב.

מוחמד ברכה: אני מרגיש בושה.

מוחמד ברכה: מישהו יותר מוסרי ממני?

מוחמד ברכה: היו"ר זבולון אורלב:	למה לא לומדים את זה בתי-הספר הפלשתינאים?

מוחמד ברכה: אחמד טיבי:	כי עכשיו יוסי שריד, חמישים שנה אחרי קום המדינה, שלח מכתב.

מוחמד ברכה: אני רוצה שעל הטעויות, הטרגדיות והרציחות האלה שמביישות אותי, יילמדו בבתי-הספר הפלשתינאים.

אחמד טיבי: אני אומר - ואני מבקש שהדבר יישמע בפרופורציה הנכונה - שאין סימטריה בין כובש לנכבש, בין חזק לחלש ובעיקר בין, וזה מה שאמרתי לשר שריד, מהרוב אפשר לצפות ליותר.

אחמד טיבי: תמיד נדרש מהרוב יחס אחר מאשר מהמיעוט.

אחמד טיבי: תמיד.

אחמד טיבי: רחבעם זאבי: אתם רוב, אתם מאתיים מיליון ואנחנו רק חמישה מיליון.

אחמד טיבי: אפשר לצפות מכם שתתייחסו למדינת ישראל כמו שרוב צריך להתייחס למיעוט.

אחמד טיבי: אחמד טיבי: חבר הכנסת זאבי בטח לא רוצה שהמושג רוב ומיעוט במסגרת מדינת ישראל יהיה שונה ועל כן אני בטוח שהוא הבין את כוונתי.

אחמד טיבי: היו"ר זבולון אורלב: יש להניח שגם אתה הבנת את כוונתו.

אחמד טיבי: רחבעם זאבי: כן.

אחמד טיבי: תהיה עקבי.

אחמד טיבי: הערבים הם רוב, הם יותר ממאתיים מיליון.

אחמד טיבי: אחמד טיבי: בתוך מסגרת של מדינה?

אחמד טיבי: אמרתי שאין סימטריה כי עדיין אין מדינה פלשתינית ונדרש ממדינת ישראל יותר ללכת לקראת העם הפלשתיני.

אחמד טיבי: לא רציתי להזכיר את זה, אבל אני חושב שאין מונופול על הכאב, כי גם בבלטה, בג'בלייה, בשכם, ברמאללה יש נשים עם שכול ויתמות וגם שם יש רגשות עזים וזעם היסטורי.

אחמד טיבי: לכן אני אומר שהצעדה הזאת אל הפיוס ההיסטורי מתחילה בצעדים שנראים קטנים אבל יש להם נדבך חשוב בממד מוסרי.

אחמד טיבי: רחבעם זאבי: אתה אומר ההבדל הגדול בין זה לבין פיגועים אחרים שאני הזכרתי ושאחרים הזכירו, שפה מפקדים נתנו פקודה.

אחמד טיבי: איך אתם היום רוצים לשחרר את העצורים הפלשתינאים?

אחמד טיבי: אתם אומרים שהם קיבלו פקודה.

אחמד טיבי: כשנוח לכם הם קיבלו פקודה, כשלא נוח לכם רק אנחנו קיבלנו פקודה.

אחמד טיבי: אחמד טיבי: אמרתי בתחילת דברי שאני מדבר כאזרח.

אחמד טיבי: הרי העניין הוא שהשר שריד שלח מכתב למורי האזרחות ואני עומד על כך שהדיון יהיה במסגרת המדינית הזאת שנקראת מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אזרחות.

אחמד טיבי: לא במסגרת הרחבה של הקונטקסט הישראלי-פלשתיני.

אחמד טיבי: אנחנו לא מדברים על דברים שהתרחשו לפני קום המדינה על-ידי אנשים שנמצאים תחת משטר כיבוש אלא על אזרחי מדינת ישראל.

אחמד טיבי: מדינה טבחה את אזרחיה.

אחמד טיבי: סאמי עיסא: בתחילת דברי אני רוצה לומר משפט.

אחמד טיבי: הכאב הוא כאב הסבל הוא סבל, ולא חשוב מאיזה צד ומאיזו אומה.

אחמד טיבי: בראשית דברי רציתי להודות לשר יוסי שריד על הצעד האמיץ שחיכינו לו ומחכים גם לצעד אמיץ מראש-הממשלה שיכיר בטבח ושיקים ועדת חקירה שתוציא את האמת לאור משום שעד היום אין לנו את האמת בטבח שהיה.

אחמד טיבי: רציתי להודות ליוסי שריד על הצעד האמיץ.

אחמד טיבי: כבר שנים שאנחנו מבקשים שהנושא הזה יילמד בשיעורי האזרחות וההיסטוריה.

אחמד טיבי: אנחנו אזרחי מדינת ישראל והטבח פה היה טבח באזרחי המדינה.

אחמד טיבי: כשאנחנו מעלים את נושא כפר קאסם ולא מכלילים נושאים אחרים, זה לא שאנחנו מתעלמים מהם, אלא אנחנו כאזרחים נדרשים כל שני וחמישי על כל מקרה שקורה לצאת ולהתנצל ולגנות את זה ואנחנו אכן מגנים.

אחמד טיבי: אנחנו מחנכים את הילדים שלנו שגם הם יגנו כל פיגוע טרור אבל מצד שני אנחנו גם בני אדם שנמצאים בכפר קאסם, כפר בו נטבחו אנשים ועד היום לא קם בממשלת ישראל אף אחד שיכיר במה שהיה, שיעמוד ויאמר בפומבי: כן, אנחנו מודים באחריות שלנו.

אחמד טיבי: אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת ריבלין שסיפר על השר קצב שהגיע לכפר קאסם.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שיוכפש שמם של כפר קאסם כאילו לא מקבלי אורחים הם.

אחמד טיבי: כתושבי כפר קאסם אנחנו מקבלים כל אחד, לא חשוב עם זה שר, אבל העיקר שהוא בן-אדם.

אחמד טיבי: כל בן-אדם שבא לכפר קאסם ומשתתף אתנו בצער שלנו, אנחנו מקבלים אותו, לא חשוב אם זה שר או ראש-ממשלה או מתנחל או אפילו קיצוני שאנחנו שומעים אותו בתקשורת.

אחמד טיבי: אנחנו נאפשר לכולם להשתתף, אם הם באים להשתתף.

אחמד טיבי: הייתה לי פגישה עם חבר הכנסת ריבלין והוא אמר שדחינו את בקשתו של משה קצב, אבל האמת שלא כך זה היה.

קריאה: סאמי עיסא: בשמי ובשם תושבי כפר קאסם אני רוצה להודות ליוסי שריד על הצעד שאנחנו רואים בו צעד גם למגזר הערבי ולחינוך הילדים במגזר הערבי.

קריאה: הטבח בכפר קאסם לא רק ילמד את האוכלוסייה היהודית אלא גם את האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

קריאה: ישי מימון: אני יליד צפת, ניצול מקרה הדמים החריף והאכזרי במעלות.

קריאה: אדוני השר, אני חושב שהאירוע של כפר קאסם, כפי שביטא כאן יושב-ראש המועצה, הוא אירוע כואב, חריג וטרגי ואין לי ספק בזה.

קריאה: אבל אדוני השר, אני חושב שהאירוע הזה נלמד הלכה למעשה מדי יום ביומו.

קריאה: עצם העובדה שהאירוע הזה לא חזר על עצמו במשך 43 שנה, זה מראה על כך שהאירוע הזה אכן נלמד.

קריאה: דווקא חברי הכנסת הערבים דיברו בלהט על הנושא של כפר קאסם, ואולי גם בצדק מבחינתכם, אבל מדוע לא הייתה כאן התבטאות והתייחסות גם למקרה של מעלות וגם למקרה של אביבים?

קריאה: ילדי אביבים לא יכלו להגיע.

קריאה: יש כאן מצבות של ילדי אביבים.

קריאה: אלה ילדים שהיו תלמידים בבית-הספר.

קריאה: חביבה ביטון שנרצחה בידי צמאי דם בהתקפה על אוטובוס מגבול לבנון בנוסעם לבית-הספר.

קריאה: אני חושב שכל תלמיד במדינת ישראל צריך לדעת שהתלמידה הזאת היא לא יכולה להגיע יור כי היא קבורה בצפת בחלקה של אביבים.

קריאה: אני לוקח את החלקה של מעלות, ודרך אגב, החלקה של מעלות והחלקה של אביבים חופפות אחת לשנייה.

קריאה: יוכבד דיי זכרונה לברכה שנפלה בידי מרצחים במעלות, תלמידה מבית-הספר התיכון הדתי.

קריאה: למה אני פונה לאדוני השר.

קריאה: אלה תלמידים שלמדו בבית-הספר והתחנכו בבית-הספר, שרצו לטייל, שרצו לבלות, וזה לא מוריד, כי אני חושב שגם מה שקרה באירוע של כפר קאסם הוא אירוע חמור וכולנו מודים בכך ואפילו חבר הכנסת זאבי אמר את הדברים.

רחבעם זאבי: ישי מימון: אדוני השר, אני רוצה לומר לך ש14- שעות הייתי באותה סיטואציה עם חברי שיושב כאן שיצא חבול ופצוע יותר ממני, כי כך קבע הגורל.

רחבעם זאבי: בסיטואציה של 14 שעות האימה, היה שם טרנזיסטור שהיה פתוח כשנאיף חיוואתמה ב'קול דמשק' נותן הוראות לחוליית מחבלים איך לשחוט ולרצוח.

רחבעם זאבי: הדם הוא דם והדם של אותם תושבים הוא דם, אבל רבותי למה לעשות את ההבחנה בין דם לדם?

רחבעם זאבי: מדוע לא ללמד גם את הפיגועים האלה?

רחבעם זאבי: אנחנו באים כאן להגיד שהנושא הזה הוא לא חריג, שהנושא הזה באמת הוא לא טרגי?

רחבעם זאבי: הנושא הזה אכן הוא טרגי.

רחבעם זאבי: המדינה שפטה את אותם האנשים שעמדו לדין ואני חושב שכל אחד קיבל את שלו והמדינה עשתה את מה שהיא הייתה צריכה לעשות.

רחבעם זאבי: אני ישבתי בסיטואציה ההיא במשך 14 שעות, הייתי עם רגל וחצי למעלה, הגעתי לעננים, הגעתי למסך הראשון של השמים וברוך השם חזרתי בחזרה, אולי כדי להגיד לך את הדברים אדוני השר.

רחבעם זאבי: אני מתבייש ואני מלא בושה שעד היום אין אירוע ממלכתי לנושא הזה של מעלות וילדי אביבים.

רחבעם זאבי: אני בכוונה מדגיש אירוע של ילדי מעלות ואביבים כי בתוכו אפשר ללמד גם את המקרים האחרים, כי אלה היו תלמידים שיצאו לטייל וללמוד את ארץ-ישראל, ילדים שלא חטאו ולא פשעו.

רחבעם זאבי: אני רוצה לומר לך שבכל שנה לא מגיע חבר כנסת, בכל שנה לא מגיע אף שר.

רחבעם זאבי: אני מסתובב בבתי-הספר עם קלטת של כל שיחזור המקרה של מעלות ואביבים וכאשר אנחנו מסיימים להראות את המקרה הטרגי, שואלים הילדים אם זה קרה במדינת ישראל.

רחבעם זאבי: 99 אחוז מהתלמידים ששומעים אותנו לא מכירים את הנושא, לא מבינים את הנושא וכולם, לאחר ההרצאה, יוצאים עם דמעות בעיניים.

רחבעם זאבי: אני בסך הכל מבקש מהשר לאזן את הדברים.

רחבעם זאבי: אין לי שום דבר נגד כפר קאסם, הם אכן רוצים אולי ללמוד את הנושא, אבל לפני שמכניסים את הנושא של כפר קאסם, קודם כל דווקא האוכלוסייה הערבית צריכה ללמוד מה עבר עלינו כי אנחנו לא ליקטנו פה זר של שושנים במשך חמישים שנה.

רחבעם זאבי: האירוע הזה, אם היה נלמד בבתי-הספר הערביים, היה מביא ליותר שלום, היה גורם ליותר אחווה והיה מאזן את התמונה.

רחבעם זאבי: מעל במה זו אני רוצה לקרוא לאדוני השר להכניס לתוכנית הלימודים דווקא את נושא מעלות ואביבים ולקיים יום הנצחה בכל בתי-הספר, שעת לימוד אחת, ולבקש שגם שרי הממשלה וחברי הכנסת יכבדו את היום הטרגדי הזה שעבר על התלמידים ועל תושבי צפת, כיום זיכרון ממלכתי.

רחבעם זאבי: סרסור חמדאלה: אבי, יוסף מוחמד סרסור, נרצח בטרגדיה הנוראית הזאת.

רחבעם זאבי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, זה לא המקום להתווכח אבל על שאלה אחת אני רוצה לענות, למה הנושא מועלה על-ידי שר החינוך עכשיו, אחרי 43 שנים.

רחבעם זאבי: מהשנה הראשונה תבענו מכל השרים, מכל האנשים המכובדים, מכל האנשים הנאורים בארץ-ישראל שיבואו ויבקרו אותנו.

רחבעם זאבי: מי שלא מאמין, שישאל את המושל הצבאי או שישאל את הממשל הצבאי בזמנו, עת היה עוצר והיו סוגרים את הכפרים ולא נותנים לאף אחד להיכנס לכפר.

רחבעם זאבי: אני רוצה לדבר על מה שבאמת מציק לי.

רחבעם זאבי: חבל על כל הדם שנשפך, ואני לא עושה השוואות.

רחבעם זאבי: אני בא עם כוונות טובות למען צאת הצדק ואמת ולמען הדורות הבאים, אני אומר בואו נתאחד יד ביד וכתף אל כתף נגד כל רציחות והריגות ונגד פשעים דומים.

רחבעם זאבי: אנחנו בחברה חופשית, במסגרת חברה דמוקרטית וחוקים דמוקרטיים שאני גאה בהם, למרות שאני ועוד הרבה אנשים כמוני חושבים שיש חוקים שאפשר להתבייש בהם אפילו עתה.

רחבעם זאבי: אני לא בא להשמיץ פה אף אחד ולא לחפש שעיר לעזאזל, אני דבק בעקרונותי ושקדתי כל חיי יחד עם בעלי מצפון בסקטור היהודי ובסקטור הערבי והשתדלנו להוציא לאור כל אמת אודות הפשע הנתעב והמחריד שארע בכפר קאסם ועשינו זאת בדרכים החוקיות ביותר.

רחבעם זאבי: קשה לי מאוד להיכנס לפרטי פרטים של פשע זה ובעיני דמעות שחלקן התייבשו וחלקן זולגות לנצח.

רחבעם זאבי: לאחרים מהצד השני אני מצטט את שיקספיר: "האם ישטוף כל אוקינוס דם זה מעל ידי".

רחבעם זאבי: דמם של תושבי כפר קאסם, אזרחי מדינת ישראל, זב על אדמתם בדם קר ועם כוונה תחילה ללא כל חטא.

רחבעם זאבי: בעצב וביגון ועובדות בלתי נשכחות, אני חייב לצטט לטובת שני העמים ולמען לא יקרה דבר כזה.

רחבעם זאבי: הטבח בכפר קאסם הוא עובדה קיימת ואמיתית שאי-אפשר להתנער או להסתיר.

רחבעם זאבי: אני חושב שזאת - ועוד דברים אחרים לגבי מדינת ישראל הערבים - אחריות של ממשלות ישראל.

רחבעם זאבי: ועדת השרים והסולחה.

רחבעם זאבי: במסיבת עיתונאים בבית סוקולוב - אני חושב שהיה שם גם לטיף דורי ועוד אחרים - התנגדנו בתוקף להקמת ועדה וסולחה כזאת.

רחבעם זאבי: הייתה זו ועדה שהורכבה על-ידי הממשל הצבאי ללא נציג אחד מאנשי כפר קאסם כאשר קבעו את הביצוע.

רחבעם זאבי: מחיר דמם של הנרצחים נעשה בצורה בזויה ולא מקובלת על תושבי כפר קאסם.

רחבעם זאבי: באו למקום והחתימו את האנשים על טפסי הסולחה ולכן למען הצדק ולמען העתיד הטוב ולמען כבוד החללים, אני מבקש לדון ולעיין ולהרכיב ועדה שתבדוק את העניין הזה וזה לא למען אינרטס או למען כספים ולא למען שום דבר, רק לכבוד החללים.

רחבעם זאבי: שלמה סלונים: שר החינוך מר יוסי שריד, יושב-ראש ועדת החינוך מר זבולון אורלב, חברי הכנסת, חברי ועדת החינוך ואורחים נכבדים.

רחבעם זאבי: ביום 29 באוקטובר 1956, ערב מלחמת קדש, ארע אחד האירועים שאנו נושאים בזיכרוננו כאחד האירועים המצערים שאסור היה שיקרה וחבל מאוד שקרה.

רחבעם זאבי: מדובר בטרגדיה שקרתה באותו ערב בכפר קאסם, כשחוליה של חיילי צה"ל מילאה פקודת ירי שגרמה לשפך דם רב של ערבים חפים מפשע.

רחבעם זאבי: תגובת שלטונות החוק הייתה מהירה, אנשי החוליה על מפקדיה נעצרו והועמדו לדין.

רחבעם זאבי: בפסק-דינם גינה השופט את המעשה שעשו בכל לשון של גינוי על שנשמעו לפקודה שהיא אינה חוקית בכליל ודן אותם למאסר.

רחבעם זאבי: הישוב היהודי כולו היה מזועזע מהמקרה וכולם כאיש אחד גינו את המעשה והצטערו עליו.

רחבעם זאבי: עכשיו, במלאת 43 שנה לאירוע הטרגי, מוציא שר החינוך הוראה לכל בתי-הספר לקיים מעין יום זיכרון שבו יסופר לתלמידי ישראל את אשר ארע.

רחבעם זאבי: אגב, האם ההוראה היא גם לספר לתלמידים על מאות הנפגעים היהודים, הרוגים ופצועים בשנים שקדמו למבצע קדש, שנפגעו על-ידי רוצחים ערביים שנקראו אז פדאיון?

רחבעם זאבי: הרי מצב ביטחוני בלתי נסבל ששרר אז ופעולות האיבה מצד מצרים בחסימת תעלת סואץ ומיצרי טירן הם שהביאו אותנו לפתוח במלחמת קדש.

רחבעם זאבי: מה קרה השנה המחייב את שר החינוך להוציא את הוראתו לבית-הספר?

רחבעם זאבי: מה השנה משנים?

זבולון אורלב: שלמה סלונים: האם שנת יובל היא לאירוע?

זבולון אורלב: האם כבר הנהגנו ומיצינו את כל ימי הזיכרון בבתי-הספר וקיום האזכרות בהם לכל האירועים הטרגיים והקשים ביותר שעמנו עבר במלחמת מאה השנים שהערבים כפו עלינו?

זבולון אורלב: ישנו הבדל מהותי בין המקרה בכפר קאסם לבין כל מה שהערבים עוללו לנו.

זבולון אורלב: בעוד שכפי שהסברתי כולנו הצטערנו וגינינו את מקרה כפר קאסם שהיה אירוע חריג ויוצא דופן, מבצעיו הועמדו למשפט, גונו בפה מלא ונדונו למאסר, הרוצחים הערבים שביצעו בנו התקפות רצח, חבלה ושוד, נקראים בפי הערבים 'שהיד' ו'פדאיון', דהיינו קדושים ומוסרי נפשם.

זבולון אורלב: לא שמענו מפי הצד הערבי גינויים לרוצחים והשתתפות בצער היהודים, ולא נקבעו ימי זיכרון ואזכרות בבתי-הספר הערביים לזכר הקורבנות היהודים.

זבולון אורלב: היכן עקרון ההדדיות שעליו כל כך מדובר בימים אלה?

זבולון אורלב: האם נכון הוא דווקא להזכיר ולהדגיש בפני תלמידינו טעות טרגית ומצערת שקרתה לצה"ל?

זבולון אורלב: האם חיילינו לא מחונכים מספיק להבחין בין פקודה חוקית לבין פקודה לא חוקית?

זבולון אורלב: אם באמת קרו אצלנו הרבה מקרים שבהם ניתנו על-ידי מפקדים פקודות בלתי חוקיות או שחיילינו ביצעו פקודות בלתי חוקיות?

זבולון אורלב: בהדגשת המקרה החריג הזה בפני התלמידים יש משום הוצאת שם רע לצה"ל וחייליו.

זבולון אורלב: האם לא היה מן הראוי וחשוב יותר לחינוך ילדינו להביא בפניהם לפני כן למשל את סיפוריהם של בעלי עיטורי הגבורה והמופת, חיילי צה"ל שחרפו נפשם על הגנתנו ולייחד לכך שעות חינוך בבתי-הספר?

זבולון אורלב: הנני יכול להביא שורה ארוכה של אירועים נוראים שהטרור הערבי בכוונת מכוון הביא עלינו במלחמתו בנו כדי לעוקרנו ממולדתנו.

זבולון אורלב: כל אירוע מאירועים אלה, היה מן הראוי ששר החינוך במדינת ישראל יוציא קודם כל עליהם הוראה לימי זיכרון ולאיזכור בשעות חינוך.

זבולון אורלב: כדי שהדברים לא יארכו מדי, אביא דוגמה אחת בלבד הנוגעת אלי ומכאן הסיבה שנקראתי לשאת את דברי בפניכם.

זבולון אורלב: כוונתי למאורעות תרפ"ט בחברון.

זבולון אורלב: ההיסטוריה לא התחילה לפני חמישים שנה עם הקמת המדינה כמו שמר טיבי אמר, אלא ההיסטוריה התחילה לפני מאה שנים, ההיסטוריה של המאורעות והדמים.

זבולון אורלב: ב-י"ח באב תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929, התנפלו המוני ערבים חברונים ומכפרי הסביבה - אני אומר את הדברים בקיצור נמרץ - חמושים בכל כלי המשחית על שכניהם היהודים שלא עשו להם כל רע ורצחו ולא חמלו זקנים, נשים וטף.

זבולון אורלב: מספרים על מעשי אכזריות של הרוצחים בטבח היהודים שכניהם וידידיהם שהיו חסרי כל נשק מגן.

זבולון אורלב: מצד היהודים בחברון לא קדמה שום התגרות או פרובוקציה נגד הערבים המקומיים, להפך, הם סמכו על הבטחות ידידיהם הערביים שיגנו עליהם ולא יאפשרו לפגוע בהם.

זבולון אורלב: הסתמכות זו על הבטחות הערבים הייתה בעוכריהם של היהודים.

זבולון אורלב: ביום הטבח נעלמו כל הידידים מלבד מקרים בודדים שבהם הגנו הערבים על שכניהם היהודים.

זבולון אורלב: תוצאות הפוגרום בחברון היו קשות: 67 יהודים, אנשים נשים וטף, נרצחו בכל מיני מיתות משונות ואכזריות ועשרות רבות נפצעו.

זבולון אורלב: בין ההרוגים היו אבי ואמי ואחי בן ה4- וסבי וסבתי הורי אמי.

זבולון אורלב: אף אני בן השנה נפצעתי קשה מסכין בראשי ובאצבעותי, אולם בחסדי האל התגברתי על פצעי ונשארתי בחיים יחידי מכל משפחתי.

זבולון אורלב: השנה מלאו שבעים שנה למאורעות תרפ"ט.

זבולון אורלב: במאורעות אלה היו פוגרומים ביהודים לא רק בחברון אלא גם במוצא, בצפת ובעוד מקומות.

זבולון אורלב: מדוע שר החינוך לא מצא לנכון בשנה זו להוציא חוזר לבתי-הספר על קיום יום זיכרון והסברה למאורעות אלה שכל כך הרבה דם יהודי נשפך בהם?

זבולון אורלב: מדוע לפגוע בי ובעוד יהודים רבים שהם ניצולי הטרור הערבי לדורותיו ולהתעלם מאתנו וממה שעבר עלינו?

זבולון אורלב: מדוע לא להוציא חוזר לבתי-הספר לקבוע קודם כל יום ושעות חינוך לדיונים בטרור הערבי ולזכר כל קורבנותיו?

זבולון אורלב: הרבה לקחים ניתן להפיק מדיונים שכאלה, לקחים שיש להם השלכות על המתרחש בימינו אלה ומוטב היה לנו ללמוד את הלקחים אם חפצי חיים ושלום אנחנו.

זבולון אורלב: אין לי הסבר לצעדו של שר החינוך אלא לומר שהמניע לו הן השקפותיו הפוליטיות.

זבולון אורלב: כשם שראש-הממשלה בנאומו בפתיחת מושב הכנסת לפני זמן קצר הביע צער על סבלו של העם הפלשתינאי מבלי להסביר שסבלו של העם הפלשתינאי נגרם בגלל מלחמתו בנו, כך רוצה גם שר החינוך להדגיש אירוע טרגי של סבל פלשתינאי וכל זאת לקראת המשא ומתן על הסדרי הקבע, וכל כוונתם להכשיר את הקרקע לעוד ועוד ויתורים לעם הפלשתינאי המסכן שסבל כל כך.

זבולון אורלב: אולי גם צריך לבקש סליחה על כי ידענו להשיב מלחמה שערה?

זבולון אורלב: נכון הוא שהיו מצידנו פעולות תגמול ותגובה, אולם תמיד היו אלה תגובות על מלחמתם של הערבים בנו ועל הטרור הערבי שהיכה בנו.

זבולון אורלב: עלינו לעשות את השלום רק מתוך שכל ולא לעצום עינינו ולאטום אוזנינו מכל המתרחש סביבנו.

זבולון אורלב: עולא עיסא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר שריד, חברי הוועדה, אנשי אביבים, אנשי מעלות.

זבולון אורלב: אני הייתי מורה בבית-ספר במשך כמה שנים.

זבולון אורלב: אני זוכר שלפני עשרים שנה היה בכפר קאסם יום זיכרון וכל שנה היו האנשים שם שובתים.

זבולון אורלב: באותו יום אני הייתי מלמד בית-הספר ברמלה, ולא היו מרשים לנו אז במשרד החינוך - לי, כתושב כפר קאסם - להישאר בכפר קאסם באותו יום באיום של פיטורים.

זבולון אורלב: המדיניות בזמנו הייתה מדיניות שב"כניקית בלבד אבל היום התפיסה הביטחוניסטית של אנשים שמובילים בכיוון הזה השתנתה.

זבולון אורלב: כשמכניסים דם באמצע, אנחנו משאירים פוליטיקה.

זבולון אורלב: כשמדברים על דם, אסור לחשוב על פוליטיקה.

זבולון אורלב: אנחנו מגנים כל פעולת טרור מכל סוג שהוא.

זבולון אורלב: אני כאן מדבר על דבר שהוא יותר מפעולת טרור ואני מדבר על טבח בכפר קאסם, בתושבי כפר קאסם שכל אשמתם הייתה שהם חזרו מעבודתם ולא הודיעו להם רבע שעה לפני העוצר שמתקיים עוצר במקום.

זבולון אורלב: אז היו חמורים והיו פרות ולא היו מכוניות שיאפשרו הגעה מכניסת הכפר עד הכפר במשך רבע שעה.

זבולון אורלב: אנחנו חונכנו וגם חינכנו את הילדים בבתי-הספר שכל תפיסה כוחנית היא פסולה, ולא משנה מאיזה צד תהיה.

זבולון אורלב: לכן יש מספר דברים שצריך להדגיש אותם כאן במדינת ישראל ואני אומר על עצמי שאני אזרח מדינת ישראל לכל דבר.

זבולון אורלב: אם רצה חבר הכנסת זאבי או לא רצה, אני אזרח מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אומר חבר הכנסת סילבן שלום כאילו אין לנו מספיק מאורעות לציון אלא רק את הטבח בכפר קאסם כל שנה.

זבולון אורלב: רבותיי, חמישים איש חפים מפשע נטבחו.

זבולון אורלב: אני לצדך ביגון שלך, בכאב שלך, אנשי מעלות ואנשי אביבים, אבל אתה צריך להיות גם לצדי כשמתרחש רצח כזה שהוא רצח אכזרי ביותר, ומה שהיה אחריו, אחרי הרצח הזה, היה אכזרי ביותר מבחינת הסולחה, מבחינת הפיצויים וגם מבחינת כמה דברים נוספים שהם גזל האדמות ודברים נוספים.

זבולון אורלב: לטיף דורי: שמעתי את חבר הכנסת רחבעם זאבי ומר שלמה סלונים בקשר לטבח חברון ואני ממש מזועזע.

זבולון אורלב: לבוא לכאן ולשמוע מכם חצי אמת?

זבולון אורלב: זה דבר נוראי.

זבולון אורלב: רבותיי, הטבח בחברון היה נורא, נורא ונורא, אבל מדוע אתם לא אומרים שבאותו טבח המוסלמים של וחברון הצילו 425 יהודים כולל קרובי המשפחה שלך מר סלונים?

זבולון אורלב: תקרא את ספר חברון.

רחבעם זאבי: לטיף דורי: בוודאי.

רחבעם זאבי: אמרתי שהטבח הוא טבח.

רחבעם זאבי: מי שמדבר על טבח חברון, אם זה חבר כנסת או אחד הניצולים, לדעתי הוא חייב מבחינה מצפונית לומר שגם באותו יום נוראי ניצלו 425 יהודים על-ידי ערבים.

רחבעם זאבי: רחבעם זאבי: 67 נשחטו, נאנסו, חתכו ידיים.

רחבעם זאבי: למה אתה מעלה את זה?

רחבעם זאבי: את מי אתה מייצג פה?

רחבעם זאבי: לטיף דורי: אתה אומר שנרצחו 67, אבל אתה לא אומר שניצלו 425 יהודים על-ידי הערבים.

רחבעם זאבי: היו"ר זבולון אורלב: אין לי זמן לוויכוחים.

רחבעם זאבי: אם אתה רוצה את כל דבריך לייחד לעניין הזה, בבקשה, אבל זמנך עובר.

רחבעם זאבי: תאמר לנו מה תפקידך, מה אתה קשור לעניין.

רחבעם זאבי: לטיף דורי: יצא לי להיות הישראלי הראשון שנכנס לכפר יומיים לאחר הטבח וגבה את העדויות ב10- בנובמבר, ועל-סמך העדויות האלה של הפצועים והפצועות יצא הטבח הזה לידיעת העולם ובעקבות זה גם התקיים המשפט המפורסם בשיפוטו של השופט הלוי.

רחבעם זאבי: אנחנו בהחלט מתגאים במשפט שהיה, בעיקר על הקביעה המפורסמת על התנוססות הדגל השחור, אבל מה לעשות והכבוד הזה נפגם על-ידי השלטונות שאחרי שנשפטו האשמים למאסר של 17-15 שנה, כל אלה שנשפטו, כולל מלינקי שנשפט ל17- שנה, אחרי שלוש שנים איש מהם לא נשאר בבית-הסוהר וכולם קיבלו חנינה ולא רק שקיבלו חנינה אלא כולם כיהנו בתפקידים חשובים מאוד מטעם המדינה.

רחבעם זאבי: מלינקי במינוי של בן-גוריון הפך להיות קצין הביטחון בכור האטומי ודהן הפך להיות האחראי על הערבים בעיריית רמלה.

רחבעם זאבי: מצד אחד היה צדק, אבל מצד שני היו כאלה שפגעו בו.

רחבעם זאבי: הלקח מכפר קאסם צריך להיות אחד וזה צריך להיות לקח לכולנו.

רחבעם זאבי: הוא אומר כפר קאסם, זה אומר מעלות, זה אומר דיר יאסין, זה אומר כביש החוף.

רחבעם זאבי: אין לזה סוף.

רחבעם זאבי: פנחס כהן: קשה לי לשכוח את טבח חברי במעלות שנרצחו ממש מול העיניים שלי.

רחבעם זאבי: אין ספק שהמקרה של כפר קאסם הוא מקרה מחריד ואסור שיקרה, אבל אנחנו צריכים לדעת ולזכור את הטבח שקרה לנו במעלות.

רחבעם זאבי: פני חברי זועקים אלי מבטן האדמה.

רחבעם זאבי: אסור לנו לשכוח את רצח חברי במעלות.

רחבעם זאבי: אני חושב שכדאי שילדי ישראל ידעו וילמדו את מה שעבר עלינו באותן 14 השעות שהיינו בני ערובה בידיהם של הרוצחים.

רחבעם זאבי: אדוני שר החינוך מר יוסי שריד, שהספקתי להכיר אותו בתקופה ההיא, אני רוצה לומר לך שזאת טעות וזה נותן לגיטימציה לרוצחים.

רחבעם זאבי: לא יתכן כדבר הזה בישראל.

רחבעם זאבי: אסור לנו לשכוח את מה שקרה במעלות.

רחבעם זאבי: בסך הכל היינו ילדים שיצאנו להכיר את הארץ, את המדינה שלנו, ובאישון לילה חדרו מחבלים ותפסו אותנו כבני ערובה.

רחבעם זאבי: היום, לאחר 25 שנה, אני עדיין סובל פיזית.

רחבעם זאבי: כמו שאתם רואים אני קטוע יד וכל גופי מצולק.

רחבעם זאבי: כמו שאמרתי קודם, ראיתי את חברי מתים מול העיניים שלי ואני נפצעתי קשה.

רחבעם זאבי: אני רוצה לומר לשר החינוך שאסור לנו לשכוח את מה שקרה במעלות וחייבים לזכור את זה.

רחבעם זאבי: תודה רבה.

רחבעם זאבי: עולא עיסא: אני קורא לשר החינוך, מר שריד, לשקול אפשרות להכניס בספרי ההיסטוריה את כל הדברים האלו, את מה שקרה במעלות, באביבים ובכל מקום וכמו כן להקדיש פרק מיוחד בו יהיה כלול הטבח בכפר קאסם.

רחבעם זאבי: השר יוסי שריד: אני מודה ליושב-ראש שמקיים את הדיון הזה.

רחבעם זאבי: אמנם מדובר בהצעות לסדר היום שעוברות לוועדה, אבל אנחנו יודעים שיש אפשרויות שלא לטפל בזה, ואני חושב שאתה טיפלת בדיון הזה כהלכה.

רחבעם זאבי: אני רוצה לומר יותר מזה, שאני גאה גם בדיון שהתקיים במליאת הכנסת בנושא הזה וגם בדיון שנערך היום כאן בוועדה.

רחבעם זאבי: אני חושב שאלה היו שני דיונים מאוד מאוד חשובים, נשמעו כאן דברים גם מרגשים וגם בעלי משמעות לדעתי ממדרגה ראשונה.

רחבעם זאבי: לו רק כדי שהדיונים האלה יתקיימו, ואין הרבה דיונים כאלה בכנסת, היה טוב שכתבתי את המכתב שלי.

רחבעם זאבי: אני מאוד גאה במכתב הזה.

רחבעם זאבי: הסברתי את זה במליאה ואני אנסה להסביר את זה גם כאן.

רחבעם זאבי: קודם כל, ההזדהות הראשונה שלי כמו של כל אדם בן תרבות היא עם הקורבנות.

רחבעם זאבי: זה קודם כל.

רחבעם זאבי: התקוממות הראשונה שלי היא נגד הטרור, כל טרור שהוא, כמו כל בן תרבות.

רחבעם זאבי: אלה דברים טריביאלים, אלה דברים למדים מעניינם ויחד עם זה אלה הם דברים שצריכים ללוות אותנו מדי יום ביומו במלוא החריפות ובמלוא עומק ההכרה.

רחבעם זאבי: אין דבר שמקומם אותנו ומבעיר בנו את חמתנו להשחית יותר מטרור, ולא צריך להסביר את זה.

רחבעם זאבי: יום אחד אדוני היושב-ראש, הייתי חבר בוועדת החינוך, זה היה לפני הרבה שנים, וועדת החינוך יצאה לסיור בקריית שמונה, זה היה ב1974-, ובמהלך הסיור הזדמנו למשפחת שטרית.

רחבעם זאבי: מר שטרית איבד את אישתו ואת שלושת ילדיו ונשארה לו בת אחת, איריס, כתוצאה מאחד מפיגוע הטרור הזוועתיים ביותר שהיו כאן בארץ הזאת.

רחבעם זאבי: אתם יודעים מה זה סיורים - באים, מדברים, אומרים כמה מלים יפות, לא שאני מזלזל בזה, וחוזרים הביתה.

רחבעם זאבי: אני עזבתי את הבית ההוא והרגשתי שזה דבר לא נכון, מה אני עושה זה דבר לא נכון וצריך לעשות משהו יותר ממלים.

רחבעם זאבי: לפני כן לא הייתה לי שום מחשבה כזאת.

רחבעם זאבי: חזרתי הביתה ואמרתי לאשתי שהייתה די מופתעת, שאני חוזר לקריית שמונה, אבל לא לביקור אלא לשהייה וזו הייתה הסיבה שעשיתי את זה, כי ההזדהות שלי היא קודם כל עם הקורבנות.

רחבעם זאבי: השר יוסי שריד: בסדר, אבל אתה כבר דיברת בישיבה היום.

רחבעם זאבי: אני שמח שאתה עשית את זה, אבל עכשיו אני מדבר.

רחבעם זאבי: רחבעם זאבי: אתה חסר נימוס כלפי זולתך.

רחבעם זאבי: אתה לא יכול לדבר כך עם חבר כנסת.

רחבעם זאבי: השר יוסי שריד: ישבתי פה שעתיים ולא פציתי את פי.

רחבעם זאבי: אתה אומר שאני חסר נימוס?

רחבעם זאבי: רחבעם זאבי: אתה פנית אלי בחוסר נימוס.

רחבעם זאבי: איך אתה ענית לי?

רחבעם זאבי: כך היית עונה גם לחבר כנסת ערבי?

קריאה: רחבעם זאבי:	לא.

קריאה: אני יודע למה אני אומר לו את זה.

קריאה: הוא סיפר שהוא הלך לגור בקריית שמונה ואני סיפרתי לו שאני הלכתי למעלות.

קריאה: היו"ר זבולון אורלב:	חבר הכנסת רחבעם זאבי, תאפשר לשר החינוך לדבר בלי הפרעות.

קריאה: רחבעם זאבי:	אני מבקש ממנו יחס לחברי הכנסת שהוא לא מזדהה אתם.

קריאה: השר יוסי שריד:	אני לא מקבל על עצמי להתחרות עם איש כאן, אני רק אומר את דברי.

קריאה: ישבתי כאן שעתיים ולא הפרעתי לאיש, לא נכנסתי בדברים כאשר הסכמתי ולא הסכמתי והיו דברים שגם היו דברים קשים וזה בהחלט מובן ואני מקבל את זה ברוח נכונה.

קריאה: חזרתי לקריית שמונה וישבתי שם שלוש שנים ודרך אגב הייתי מורה לאזרחות.

קריאה: לימדתי בבית-הספר התיכון אזרחות והפנייה שלי שעד לרגע זה יש לי חשש שאולי לא כל המתדיינים כאן קראו אותה במלואה, כי לו היו קוראים אותה במלואה אני חושב שכמה וכמה מן הדברים שנאמרו כאן היום אולי לא היו נאמרים ואולי היו נאמרים בדרך אחרת.

קריאה: היו"ר זבולון אורלב:	כשאתה שולח למורים, שלח גם לחברי הכנסת.

קריאה: השר יוסי שריד:	מאה אחוז.

קריאה: בהחלט אשמח לעשות זאת.

קריאה: אני מרגיש אפילו לא נוח כאשר אני אומר את זה, כי זה נראה לי כדבר כל כך מובן מאליו שלפעמים לא נוח לאדם לומר את הדברים כי זה צריך להיות מובן לכל בן תרבות.

קריאה: אני רוצה לומר משהו לראש מועצת כפר קאסם בעניין ועדת חקירה ואני לא מתייחס לכן ועדת חקירה או לא ועדת חקירה.

קריאה: אנחנו לא זקוקים לוועדת חקירה, אנחנו לא זקוקים לוועדת חקירה משום שכל הדברים על טבח כפר קאסם ידועים ואין פה מה לחקור.

קריאה: אחת הבעיות שאין מה לחקור כי הדברים כל כך ידועים וגלויים וזועקים לשמים.

קריאה: מה שאנחנו זקוקים זה לא לוועדת חקירה אלא אנחנו זקוקים לוועדת פיוס ואני אגיד לך למה אני מתכוון כאשר אני אומר ועדת פיוס.

קריאה: בדרום-אפריקה - בלי שום השוואה כאשר בכלל כל ההשוואות הן מופרכות בעיני - קרו מקרים איומים ונוראים במשך הרבה מאוד שנים, דברים שמעוררים זוועה ופלצות.

קריאה: כאשר דרום-אפריקה החליטה לעלות על דרך חדשה, ואנחנו מחליטים לעלות על דרך חדשה כי אנחנו לא רוצים כבר ללכת בדרך הישנה, כי נמאס לנו בדרך הישנה, אז דרום-אפריקה שהייתה יכולה לחיות עשרות ומאות שנים עם ועדות חקירה, החליטה שהיא לא מקימה ועדות חקירה וזאת על דעת כולם, גם על דעת הקורבנות.

קריאה: היא החליטה שהיא מקימה ועדת פיוס וזו הייתה ועדה קשה מאוד, מי שעקב אחרי הדברים האלה גם מרחוק, בראשה עמד איש דת מכובד, קיבל פרס נובל לשלום הבישוף דזמונד טוטו, וזה היה קשה כי אנשים באו לשם מכאן ומכאן וסיפרו על מעשי זוועה שהם בעצמם חוללו.

קריאה: מדוע?

קריאה: משום שבחיים של דרום-אפריקה על-פי ההיסטוריה שלה היה איזשהו פצע, הייתה מורסה, בתוך המורסה הזו הצטברה הרבה מאוד מוגלה ויש רגע שמוכרחים לפתוח את המוגלה, לנקז את המוגלה, לפתוח את המורסה ולנקז את המוגלה כי אחרת יש סכנה גדולה לחיים ובעיקר לדו-קיום.

קריאה: אם ועדות חקירה, אז יש ועדות חקירה מכאן ועד הודעה חדשה.

קריאה: אנחנו זקוקים לוועדת פיוס.

קריאה: אני כתבתי את המכתב הזה במסגרת הפיוס ולא במסגרת החקירה, כדי לפתוח את המורסה פעם אחת ולתמיד.

קריאה: אמרו כאן חברי כנסת ואחרים שהרי זה ידוע, הרי זה גלוי, הרי כולם מגנים את זה ודיברו גם על איזושהי מתקפה.

קריאה: קודם כל, לא הייתה מתקפה.

קריאה: בכלל לא הייתה מתקפה.

קריאה: המכתב הזה התקבל - אולי אפילו במידה מסויימת להפתעתי - בדרך כלל בתגובות חיוביות ומבינות.

קריאה: לא הייתה שום מתקפה ואנחנו יודעים מה זאת מתקפה בארץ.

קריאה: בדרך כלל זה התקבל בהבנה גם בחוגים שרחוקים ממני מרחק פוליטי רב.

קריאה: אני חושב שכמה מן ההתבטאויות שנשמעו כאן - ובהתבטאויות האלה אני לא מתייחס לא לאנשי כפר קאסם ולא לאנשי מעלות - היו במידה רבה על-פי הרפלקס המותנה שלנו, גם שלי.

קריאה: אומרים שמה שקרה היה ידוע אבל במאות מכתבים שקיבלתי וטלפונים אמרו שלא ידעו כלום.

קריאה: סיפר כאן המורה מה שסיפר.

קריאה: לא ידעו כלום.

קריאה: אנשים מבוגרים לא ידעו כלום, אנשים בני 25-20 לא ידעו כלום.

קריאה: אולי במעומעם הם שמעו פעם משהו, שמעו כפר קאסם, אבל לא ידעו כלום.

קריאה: מה הטיעון המרכזי שבאמצעותו כאילו רוצים לנגח - מי שרוצה לנגח ואלה הם מעטים, ממש מעטים - את המכתב הזה.

קריאה: אומרים שאין כאן סימטריה.

קריאה: זאת אומרת, מזכירים אירוע אחד אבל לא מזכירים אירועים אחרים.

קריאה: אני רוצה חברותי וחברי שתתנו לי לפחות את הקרדיט שבהחלט כשכתבתי את המכתב המחשבה הזו חלפה במוחי.

קריאה: היא חלפה במוחי והחלטתי לא ואני אגיד למה לא.

קריאה: קודם כל, תלמידי ישראל לצערנו הרב לא לומדים טרור - אבל אני אגיד שהם כן לומדים טרור - כי הם בראש וראשונה חיים טרור.

קריאה: מה, הם לא יודעים על הטרור?

קריאה: הם לא חיים כאן במציאות?

קריאה: הם לא חיים כאן במדינה הזאת?

קריאה: הם לא יודעים מה זה טרור?

קריאה: לצערנו הרב הם לומדים את זה ולפעמים הם לומדים את זה על בשרם.

קריאה: מה זאת אומרת לא לומדים טרור?

קריאה: עדיין לפעמים אנחנו חיים טרור.

קריאה: אני לא מדבר על הצד הפורמלי אם זה נמצא באיזשהו ספר או לא נמצא באיזשהו ספר.

קריאה: אפשר היה לכתוב את זה בקונטקסט של מלחמת קדש, בקונטקסט של אירועי הטרור הנוראים, בקונטקסט ההיסטורי, אבל אני חושב שהיינו מחטיאים את המטרה.

קריאה: מדוע?

קריאה: משום שבאיזשהו מקום היה מתקבל הרושם כאילו מנסים להסביר את האירוע הזה באיזשהו קונטקסט היסטורי.

קריאה: האם טבח מצדיק טבח?

קריאה: האם הרג מצדיק הרג?

קריאה: האם לא ידועה עמדתנו בעניין הטרור?

קריאה: זאת אומרת, ככה ברמז, באיזו קריצת עין, תראו, בכלל כל ההיסטוריה של כל האיזור הזה זה טבח אחד גדול, אז היה עוד טבח אחד.

קריאה: זה מאוד מאוד לא נכון.

קריאה: חוץ מזה, מה הרבותה ששר חינוך ישראלי ציוני שהוא יגנה או שיאמר שצריך ללמוד על טבח תרפ"ט או על טבח מעלות או על טבח אביבים, מה הרבותה המוסרית?

קריאה: בהיסטוריה צריך ללמוד וילמדו, אבל מה הרבותה המוסרית?

קריאה: יש רבותה מוסרית רק אם אנחנו עושים את חשבון הנפש עם עצמנו ולא עם אחרים ולא מכניסים את זה בקונטקסט הכללי.

קריאה: אני מצפה משר החינוך הפלשתיני לכתוב מכתב דומה למכתב שלי.

קריאה: פה יש רבותה מוסרית.

קריאה: אני לא אחכה לו אפילו יום אחד ולא חיכיתי יום אחד וכתבתי את זה ביום שחשבתי שאני רוצה לכתוב את זה.

קריאה: אני לא אחכה לאף אחד.

קריאה: למה?

קריאה: כי אני רוצה להיות יותר טוב, אני רוצה להיות יותר מוסרי והרמה המוסרית שלנו והערכים המוסריים שלנו לא מותנים בהתנהגות של הזולת.

קריאה: זו אחת הבעיות החינוכיות הכי חמורות שיש לנו שבכל עניין אנחנו אומרים אבל מה הוא, ומה ההוא, ולמה זה ככה, ולמה אתה לא מזכיר.

קריאה: כשמתביישים, קודם כל מתביישים בפני עצמך כשאתה מסתכל בראי.

קריאה: זו הבושה ושום דבר לא מצדיק שום דבר.

קריאה: אני רוצה ששר החינוך הפלשתיני יכתוב את המכתב הזה ואם הוא לא כותב, זה מצער אותי מאוד, אבל אני לא אחכה יום אחד.

קריאה: אומרים מזוכיזם, הלקאה עצמית.

קריאה: חברות וחברים, אומרים את זה עלינו שנים.

קריאה: מדברים על ההלקאה והמזוכיזם.

קריאה: אני לא רואה שזה החליש אותנו אלא אני רואה שזה חיזק אותנו.

קריאה: זו במידה רבה זכותו של החזק וחובתו של החזק, ואיך אני יודע שזה חיזק אותנו?

קריאה: כי יצאנו וידינו על העליונה, אז זה לא כל כך החליש אותנו כל ההלקאה העצמית הזאת וכל המזוכיזם הזה.

קריאה: אני אגיד לכם איזה מדינות ואיזה עמים נחלשים.

קריאה: מדינות ועמים שנחלשים אלו מדינות ועמים שלא מרהיבים עוז בנפשם להסתכל בראי ולא התמודדו עם העבר שלהם, ויש לי דוגמאות כאלה גם מאירופה עכשיו ואני לא רוצה לעשות שום אנלוגיות.

קריאה: מדינות שהחליטו אחרי שקרה מה שקרה להתמוד עם עברן באומץ לב מבלי לטאטא מתחת לשטיח, הצילו את עצמן.

קריאה: מדינות שלא עשו את חשבון הנפש וטיאטאו את הדברים מתחת לשטיח, העבר חוזר אליהם, העבר רודף אחריהם כמו צל, כמו סיוט.

קריאה: אומרים למה שר חינוך ערבי לא עושה את זה.

קריאה: אז בואו נתגאה כולנו ששר חינוך ישראלי כן עושה את זה.

קריאה: זו סיבה לבושה?

קריאה: זו סיבה לחרטה?

קריאה: אני חושב שזו סיבה לחוזק, אני חושב שזו סיבה לגאווה, אני חושב שאתם צריכים להיות גאים בזה.

קריאה: הנה, תראו, אנחנו יותר בסדר.

קריאה: זה גם נותן סימן למה אנחנו מצפים ובהחלט יש לנו ציפיות.

קריאה: יש לי הרבה מחלוקת עם החברים שלי שיושבים כאן, האזרחים הערבים של מדינת ישראל.

קריאה: רובי ריבלין אמר בדבריו שאולי יכול להיווצר איזה מצב שתלמיד יקבל רושם שאולי לא צדקנו במפעל הציוני או בקוממיות שלנו.

קריאה: רובי ריבלין לא קרא את המכתב.

קריאה: תגידו לו את זה.

קריאה: לו הוא היה קורא את המכתב, הוא לא היה יכול לומר את זה כי הכותב, שאני מכיר אותו באופן אישי, אומר שדווקא מי שמתגאה כמונו בקוממיות ישראל ומזדהה אתה הזדהות גמורה, דווקא מי שרואה כמונו בשירות הצבאי שליחות לאומית ואישית חשובה מאין כמותה, דווקא אנחנו חייבים לזכור ולהזכיר את טבח כפר קאסם.

קריאה: הייתה פה הערה לא לעניין של סילבן שלום שאלמלא הוא הכיר אותי הוא היה חושב כל מיני דברים.

קריאה: הבעיה היא שבכל עניין מעמיסים את כל ההיסטוריה שלנו ואת כל מה שעברנו כולנו ביחד ואת כל הטרגדיות.

קריאה: את הכל מעמיסים על עניין אחד.

קריאה: המכתב הזה לא עוסק בכל המסכת, בכל היריעה, והוא לא בא לכתוב עכשיו את כל לימודי האזרחות של מדינת ישראל ואת כל לימודי ההיסטורי השל מדינת ישראל, הרי לא זו הייתה היומרה.

קריאה: אבל מה ערך היה למכתב הזה אם היו נאמרים בו דברים של כן, אבל, ותבינו, והיה, והיה ערב מלחמה, וגם אנחנו נטבחנו.

קריאה: בטח שנטבחנו, אז אם נטבחנו אז עכשיו אני אטבח?

קריאה: מה ערך היה לכל המכתב הזה?

קריאה: לא היה לזה שום חשיבות, בוודאי לא ערך מוסרי.

קריאה: קראתי במליאת הכנסת ואני אקרא גם עכשיו שיר של משורר שהוא לא סתם משורר אלא המשורר הזה היה מהאבות המייסדים, היה אחד מראשי תנועת העבודה שכתב ב1956- את מה שהוא כתב:     "ולאחר שהוציא בית-הדין את הגזר יש לפנות בדחיפות, לא לזנוח אל דברים שגם הם חייבים מאסר, אל סגנון מחשבה והלכי רוח אל רוחות ונטיות נודעות שרווחו ורווחות גם כיום במקרים כמו אלה לא יוכלו הם לומר לא ידינו שפכו שכן יש להם יד, יש להם חלק כך או כך יש לגשת אל זו המלאכה ולגשת בתוקף ובמרץ גם בכלי החברה, גם בכלי הממלכה שיפנו גם אל שורש וגם אל צמרת.

קריאה: מדינה שאין נעשית בתוכה עבודה שכזאת עוד מציץ בה התוהו וישנה בעניין הזה הזנחה לא הייתה בכל תחום מתחומינו כמוה".

קריאה: תראו כמה אלתרמן היה יותר טוב מרבים מאתנו.

קריאה: הוא כתב את זה ב1956-, ואז זה ממש כאילו שוברים את לוחות הברית.

קריאה: את זה הוא כתב כמה ימים לאחר פסק-הדין במשפט כפר קאסם.

קריאה: אני יודע שיש רבים בתוכנו - וזה בסדר גמור, אני חושב שכך צריך שיהיה - שממלאים פקודות יום של מפקדים.

קריאה: אני ממלא פקודות יום של מפקדים אבל אני ממלא פקודות יום גם של משוררים, גם של אנשי רוח, גם של אנשי מצפון, גם של אנשי מוסר, וזו פקודת היום של נתן אלתרמן שנתן לי אותה כשהייתי בגיל 16, ב1956-, ואז אמרתי לעצמי - אני אומר את זה כמובן במטפאורה - שאם אני פעם אהיה שר חינוך, זה מה שאני אעשה, אני אתמודד עם ההזנחה הזו כדי שתלמידים ותלמידות יבינו מה זה פקודה בלתי חוקית בעליל, כדי שאזרחי מדינת ישראל ידעו שאנחנו מתביישים במה שקרה וזה לא משנה לי בכלל מה חושב שר זה או שר אחר באיזושהי מדינה, זה ממש לא מעניין אותי.

קריאה: לא מהם אני חי.

קריאה: עכשיו אני אגיד לכם מה ההבדל הגדול ובזה אני אסיים.

קריאה: יש הבדל של שמים וארץ, ומי שלא מבין את ההבדל הזה לא מבין בכלל שום דבר.

קריאה: האויב לא יכול לפגוע ברמתי המוסרית משום שהוא האויב ויש בינינו כללי מלחמה ואני כאן והוא שם, ובינינו הרי החושך.

קריאה: אני מאוד מקווה שהאויב היום-מחר כבר לא יהיה אויב, ויש אויבים שכבר אינם אויבים, ומי שעדיין אויב, שיהיה מחר שכן טוב.

קריאה: אבל האויב על-פי הגדרה לא יכול לפגוע ברמתה המוסרית של המדינה הזו, לא יכול לפגוע ברמה המוסרית של מישהו משום שהוא אויב.

קריאה: מי כן יכול לפגוע ברמה המוסרית שלנו?

קריאה: אך ורק אנשים מתוכנו.

קריאה: לכן כאשר אירוע כזה מתבצע לא על-ידי האויב אלא מתבצע על-ידי בן-ברית, לא בעל ברית אלא בן-ברית, עצם מעצם, בשר מבשר, הוא ורק הוא יכול להוריד את רמתי המוסרית.

קריאה: אם אנחנו לא מתקוממים נגד זה, אם אנחנו לא מסתייגים מזה בלי אבל, בלי קונטקסט, בלי שום דבר, בלי תירוצים ובלי רצף ובלי כלום, כפי שזה.

קריאה: כאשר טרוריסט ערבי עושה מה שהוא עושה, אף פעם אין לי תחושה שהוא מחזיק את היד שלי והוא מושך אותי יחד אתו אל עברי פי פחת, אל שאול תחתיות של המוסר ושל הערכים.

קריאה: אין לי הרגשה כזו, ולמה שתהיה לי הרגשה כזו?

קריאה: מה לי ולו?

קריאה: אבל לעומת זאת כאשר מישהו מתוכנו עושה את זה, חברות וחברים, מי עשה את זה?

קריאה: טובי הנוער עשה את זה.

קריאה: מישהו אמר כאן שזה לא חזר, נכון, דבר כזה לא חזר, אבל אני לא רוצה לקרוא כאן מה חזר, כמה פעמים הדגל השחור של הפקודה הבלתי חוקית בעליל התנוסס מעל מה שהוא התנוסס, ומה אמרו בתי-המשפט שלנו כולל בתי-משפט צבאיים על הרבה מאוד מקרים שקרו מאז.

קריאה: לא יותר מדי, השבח לאל, אשרינו וטוב לנו.

קריאה: אבל כאשר מישהו משלנו עושה מעשה כזה, אני מרגיש שאם אני לא כותב את המכתב הזה, הוא באמת יכול להצליח ולהוריד אותי אל שפל המדרגה, ואני לזה לא מסכים בשום פנים ואופן ואני לא ארד אתו, ולא מעניין אותי בכלל מה עושים אחרים.

קריאה: לא מעניין אותי בכלל מה אומרים שם מעבר לגבול, ולא מעניין אותי בכלל מה תוכנית העבודה של שר חינוך זה או אחר.

קריאה: אנחנו יותר טובים, אנחנו רוצים להיות עוד יותר טובים, האיכות שלנו אף פעם לא פגעה בנו אלא רק חיזקה אותנו, זו לא הלקאה עצמית, זה חשבון נפש וכך אני רואה את המחוייבות שלי כשר חינוך.

קריאה: שאל כאן השואל הנכבד מה השתנה.

קריאה: כן, השתנה, כי עכשיו אני שר חינוך ויש לי אמות מידה מוסריות משלי כפי שאני מבין אותן, לא משום שאני אולי יותר מוסרי מאחרים אבל יש לי אמות מידה משלי ואני בוחן את זה באמות המידה שלי ולא בשל מישהו אחר.

קריאה: לכן לפעמים מתחלפים אנשים במקומות כאלה ואחרים וזה מה שהשתנה.

קריאה: אני שמח בשינוי הזה ואני גא בשינוי הזה.

קריאה: לטיף דורי:	לדעתי הלקח מכל מה שקרה בכפר קאסם ובמעלות הוא אחד.

קריאה: אנחנו צריכים להפסיק עם פינג פונג הדמים הזה.

קריאה: כשזה אומר מעלות, זה עונה לו כפר קאסם, אומר כביש החוף, זה עונה לו דיר יאסין ואין לזה סוף.

קריאה: הגיע הזמן שאנחנו נזכיר את זה בבתי-הספר אבל הלקח שנלמד את כל תלמידינו יהיה אחד, שאין לנו ברירה אחרת אלא להפסיק את משחק הדמים וחייבים לחיות ביחד שני העמים.

קריאה: מה שעשה השר יוסי שריד, לפי דעתי היה צעד חשוב בכיוון הזה.

קריאה: היו"ר זבולון אורלב:	אנחנו מסיימים את הדיון בהרגשה, שלי לפחות, שאמנם תם הדיון אבל בוודאי לא תם הדיון.

קריאה: אני יודע שיש להרבה אנשים מה לומר, גם לי.

קריאה: אני אמנם פתחתי בדברי פתיחה אבל את עיקר דברי טרם השמעתי ואני מוכרח לומר שעם הרבה דברים אני מסכים עם השר, אבל עם תוקף העניין אינני מסכים.

קריאה: אני עדיין חושב שיש כאן היבטים נוספים וחשובים שראוי היה שתלמידי ישראל ידעו אותם יחד עם ההקשר הזה של כפר קאסם שאני חושב שמקיר לקיר כאן היה ברור מאוד דעת לא רק הוועדה אלא כל מי שהשתתף כאן בדיון.

קריאה: אני מאוד מקווה שבעוד הזדמנות אנחנו נשלים את הדיון כי אני חושב שהנושא הוא חשוב.

קריאה: לא נקבל החלטות פורמליות ובשלב הזה נסתפק בדיון ולפחות נאמר אלו ואלו דברי אלהים חיים.

קריאה: רבותיי, תודה רבה.