ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 234, 2002-07-23 12:00

צבי הנדל: אני פותח את הישיבה.

צבי הנדל: ברוכים הבאים.

צבי הנדל: תחילה אנחנו צריכים לאשרר מסקנות של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: שינוי הקריטריונים להעלאת יהודי אתיופיה, שלגביו קיימנו אתמול ישיבה והוצאנו מסקנות והן מונחות לפניכם.

צבי הנדל: חבר-הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אני מצטער מאד שלא יכולתי להגיע אתמול לישיבה.

שמואל הלפרט: הרגשתי לא טוב.

שמואל הלפרט: תפקידה של מדינת ישראל להעלות את כל יהודי התפוצות, אבל אני לא חושב שתפקידה של מדינת ישראל, במצבה הכלכלי הקשה עכשיו, לחפש גרים, שאינני יודע מה הסיבה שהם מתגיירים.

שמואל הלפרט: בתקופתו של שלמה המלך לא קיבלו גרים.

שמואל הלפרט: מדוע?

שמואל הלפרט: כי באותה תקופה מצבה הכלכלי של ארץ-ישראל היה מאד טוב ואז רצו המונים להתגייר ולהצטרף לעם היהודי, ובגלל שכל כוונתם היתה להצטרף לעם היהודי בגלל מצבה הכלכלי הטוב של ארץ-ישראל, לא קיבלו אותם.

שמואל הלפרט: אין ספק שכל יהודי אתיופיה חייבים לעשות את כל המאמצים לעלות לכאן, אבל אם אדם אחד מתגייר וכתוצאה מכך יעלו למדינת ישראל עוד 60, 70 ו-80 גרים גוררים, אני חושב שלא זה צריך להיות תפקידה של מדינת ישראל, גם לא של ועדת העלייה והקליטה.

שמואל הלפרט: יש מספר יהודים בעולם שהם במצב קשה – בארגנטינה, בצרפת ובכל מיני מקומות.

שמואל הלפרט: במקום שאנחנו נשקיע את כל המאמצים ואת כל המשאבים שלנו בכדי לעזור ליהודים אמיתיים שרוצים לעלות, ושצריך לעזור להם לעלות לארץ-ישראל, אנחנו לא צריכים לעשות את המאמץ הזה שהוא לגמרי לא טבעי בעיניי, לאפשר לגר גורר שמעלה בעקבותיו 70 – 80 אנשים.

שמואל הלפרט: אפילו בדף המסקנות שהונח לפנינו כתוב: "בשנת 2002 עלו כ-1012 עולים מאתיופיה, מתוכם 399 זכאי חוק השבות, 329 קטינים נלווים", שאינני יודע אם הם יהודים או לא.

שמואל הלפרט: "262 על-פי סעיף "גר גורר" ו-22 מטעמים הומניטריים".

שמואל הלפרט: כמובן שכאשר אנחנו קוראים את הרשימה הזאת אנחנו רואים שבסך-הכל היהודים העולים מאתיופיה הם 40% ולא יותר מזה.

שמואל הלפרט: הדבר הזה יכול לגרום לשיטפון של לגמרי גויים שיגיעו לארץ כתוצאה מהאישור של "גר גורר" ולכן אני מתנגד בתוקף לדבר הזה.

שמואל הלפרט: אני חושב שהעלאת הנושא הזה הוא פופוליסטי מדרגה ראשונה, שלא הענין של גר גורר עומד מול עיניהם, אלא מחפשים תעמולה.

שמואל הלפרט: מי שבאמת רוצה לגרום לעלייה שיפעל לכך שיהודי ארגנטינה, רוסיה וצרפת, כל מקום בכדור הארץ שיש בו יהודים, לעשות את כל המאמצים שהם יעלו למדינת ישראל.

צבי הנדל: מאחר שלא הייתם בישיבה אתמול, אני רוצה להסביר על מה היה הדיון, מה היתה ההחלטה ומה היה ההיגיון של ההחלטה בעיניי.

צבי הנדל: לפני כמה זמן התקבלה פרשנות לגבי חוק השבות, שנעשתה על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

צבי הנדל: היועץ המשפטי לממשלה אמר שעל-פי מה שהוא מפרש את חוק השבות, לא יכול להיות מצב שבן-אדם, גוי גמור מחליט להתגייר, שכל המשפחה שלו, כולל אלה שכבר בחיים, לא מישהו שנולד אחרי שהוא התגייר - - -

מרינה סולודקין: אני מאד לא אוהבת שאומרים על עמים אחרים "גוי גמור".

מרינה סולודקין: אפשר לומר שהאיש הוא מלאום אחר.

צבי הנדל: גוי זו לא מלת גנאי.

צבי הנדל: כוונתי טהורה לגמרי.

צבי הנדל: אני מוכן להגיד: לא יהודי.

צבי הנדל: זאת היתה הפסיקה של היועץ המשפטי לממשלה בניתוח של חוק השבות.

צבי הנדל: הוא טען שאדם כזה יכול לגרור אחריו גם משפחה, אם הם נולדו אחרי שהוא התגייר.

צבי הנדל: זאת אומרת, הם נולדו כאשר הוא כבר יהודי, אבל לא אדם שילדיו ונכדיו נולדו מזמן ופתאום הוא רוצה להיות יהודי.

צבי הנדל: אני מניח שהפרשנות הזאת לא התכוונה לאנשים שמתגיירים מכוח היותם מזרע ישראל.

צבי הנדל: זה לא אדם שאינו יהודי לגמרי ובא פתאום ואומר: אני רוצה להיות יהודי, מאיזו שהיא סיבה, ואז זה לא מצב שאליו התכוון גר גורר, כי הוא כבר מזרע ישראל.

צבי הנדל: זרע ישראל פירושו מי שעזב את היהדות, אבל כל השרשרת של האמהות היו יהודים.

יורי שטרן: אפילו האבות.

צבי הנדל: לא, אני מדבר על האמהות, שהם הרוב.

צבי הנדל: מיעוט – האבות היו יהודים, כל השרשרת.

צבי הנדל: זה נקרא מזרע ישראל.

צבי הנדל: אם מזרע ישראל, בגלל שהוא היה אנוס, הוא עזב את הדת ועכשיו הוא חוזר אליה, זה לא המצב של מי שהוא לגמרי לא יהודי ואליו התכוון היועץ המשפטי לממשלה.

צבי הנדל: לכן, מאחר שאנחנו יודעים – כי נעשה מחקר – על אותה קבוצה שבה מדובר, שנמצאת בשני המחנות, שלמעלה מ-80% מתוכה הם מזרע ישראל, וזה בדוק על-ידי אפרתי שהיה ראש מנהל האוכלוסין.

צבי הנדל: אם מתוכם מתגיירים, כי הם חוזרים ליהדות, זו לא אותה סיטואציה שבה אני לא רוצה שהוא יגרור אחריו, כי זאת סיטואציה של עם ישראל שנטמע בעולם ועכשיו הוא חוזר, ברוך השם, כי בין השאר, הרב הלפרט, יש מדינה ליהודים, כבוד ליהודים.

שמואל הלפרט: אבל גוי גורר יביא לך בסופו של דבר 70 – 80 גרים.

יורי שטרן: המפקד שנעשה ב-1999 לא מוסיפים לו איש אחד.

יורי שטרן: זו קבוצה מוגדרת של אנשים, שאם היו עושים את זה בקצב המתאים, כולם כבר היו פה.

שמואל הלפרט: אני מציע לך להשקיע את המאמץ הזה כדי להביא עוד 2,000 יהודים מרוסיה, מאנגליה, מאיזו ארץ שאתה רוצה, אבל יהודים.

צבי הנדל: אנחנו בעזרת השם נעשה ועושים ונמשיך לעשות מאמצים גדולים להעלות יהודים מכל העולם.

צבי הנדל: אבל בישיבה אתמול טיפלנו ביהודים ממקום אחד מסוים.

צבי הנדל: זה היה במסגרת דיון מהיר, שנשיאות הכנסת אישרה, ואני צריך לפזר את מסקנות הוועדה בענין.

צבי הנדל: בענין הזה אני חלוק עם חלק מחברי הממשלה.

צבי הנדל: אני רוצה שהממשלה תבצע את ההחלטות של הוועדה ולכן חשוב לי שהוועדה תאשרר את המסקנות.

צבי הנדל: אם מישהו מתנגד למסקנות, נוסיף את התנגדותו.

צבי הנדל: אם לא, אני מבין שברוב של ששה נגד אחד אנחנו מאשרים את המסקנות.

צבי הנדל: תודה רבה.

שמואל הלפרט: אני מבקש לרשום במסקנות שאני מתנגד בצורה תקיפה לנושא הזה.

צבי הנדל: יירשם, ואני מכבד את זה.

צבי הנדל: אבל אני חייב להגיד לך שאני לא מסכים לא אתך ולא עם חבר-הכנסת טומי לפיד, שחושב שאסור להעלות חרדים ואתה חושב שאסור להעלות פלאשמורה.

שמואל הלפרט: אני חושב שאסור להעלות גויים.

שמואל הלפרט: ואני חוזר, צריך לעשות את כל המאמצים להעלות כל יהודי מחוץ-לארץ לארץ-ישראל.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: - - - - - - - - -

צבי הנדל: אנחנו חוזרים לנושא הספרייה בשפה הרוסית, הגדולה ביותר במזרח התיכון.

צבי הנדל: פנו אליי מהספרייה כבר כמה פעמים.

צבי הנדל: ביקרתי בספרייה ופגשתי אנשים.

צבי הנדל: נהניתי מעבודה, למרות שהיא נעשית בתנאים קשים מאד, כי עשו שם שיפוצים וייתכן שבינתיים השיפוץ הסתיים והמצב יותר טוב.

צבי הנדל: למי שלא מכיר את הספור, הספרייה הזאת עברה בעלויות והיום היא ברשות העירייה.

צבי הנדל: לא פעם קיבלתי התחייבויות ודחיתי את הישיבה הזאת כמעט עשר פעמים.

צבי הנדל: אבל הפעם, מאחר שאנחנו יוצאים לפגרה ואני רוצה להיות רגוע, החלטתי שאני לא דוחה יותר את הישיבה.

צבי הנדל: קיבלתי התחייבויות מהעירייה כמעט עשר פעמים, שהענין הזה הולך להיסגר ושאין חילוקי-דעות.

צבי הנדל: אחר-כך התקיימה ישיבה עם השר שרנסקי ועם אנשי העירייה, ונכתב פרוטוקול לפיו הכל מסודר כבר.

צבי הנדל: זה חזר על עצמו כמה פעמים והופתעתי לשמוע אתמול פעם נוספת מחבר-הכנסת אביגדור ליברמן שהבעיות עדיין לא נפתרו.

צבי הנדל: רשות הפתיחה לחבר-הכנסת ליברמן.

צבי הנדל: בבקשה.

אביגדור ליברמן: דברי הפתיחה שלי יהיו קצרים כי התמונה ברורה לכולם.

אביגדור ליברמן: לי יש קטע נוסטלגי.

אביגדור ליברמן: אני זוכר שכאשר הקמנו את הפורום הציוני בשנת 1988 , שרנסקי, מנדלביץ, יורי ואנוכי, ובדקנו את הצרכים של הקהילה, אחד הדברים הראשונים שראינו שאליו יש דרישה מקהילת עולי ברית-המועצות הוא ספרייה מגוונת ברוסית ולכן פעלנו אז להקמת הספרייה הזאת בכותלי הפורום הציוני.

אביגדור ליברמן: אנחנו ראינו בקליטה החברתית דבר חשוב מאד, כי לא על הלחם לבדו חי האדם.

אביגדור ליברמן: עד היום לא ברור לי מדוע עיריית ירושלים לא מסוגלת לקלוט ספרייה אחת ולהפוך אותה לספרייה עירונית רגילה, כאשר כל התנאים שיש לשאר עובדי הספריות צריכים לחול גם על עובדי הספרייה הזאת.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבחמש-שש השנים האחרונות זה משבר מתמשך.

אביגדור ליברמן: מדוע אי-אפשר לסיים את הענין, במיוחד כאשר נציג העירייה הוא איש ספר שודאי מעריך את הספרות ומודע לצורך של האזרחים לספרות בייחוד בקהילה כזאת שיש לה חיבה מיוחדת לספר, לכתיבה ולספרות.

שמואל הלפרט: למיטב ידיעתי יש עדיין בספרייה מאות ואולי אלפי ספריות עם מיליוני ספרים יהודים.

שמואל הלפרט: האם נעשה משהו כדי להעלות את הספרים האלה לארץ?

שמואל הלפרט: הערך ההיסטורי של הספריות האלה הוא ללא שיעור.

אביגדור ליברמן: מעבר לערך ההיסטורי יש שם ספרייה של חב"ד, שעלתה בשיחה בדרג של נשיא ארצות-הברית מול נשיא רוסיה.

אביגדור ליברמן: הענין טופל בדרגים הבכירים ביותר והרוסים מתעקשים ולא רוצים לשחרר את הספרים.

אביגדור ליברמן: אני זוכר שגם כשליוויתי את ראש הממשלה נתניהו בביקור רשמי ברוסיה הענין עוד פעם עלה ואני חייב לציין שהרוסים בענין הזה מאד נוקשים ומאד עקביים.

שמואל הלפרט: לגבי יתר הספריות יש סיכוי להעלות אותן לארץ?

אביגדור ליברמן: העלו ספריות.

אביגדור ליברמן: דרך אגב, ספרייה מאד גדולה שהיתה באודיסה, עם כל הארכיון של בית"ר ושל ז'בוטינסקי בזמנו מכון ז'בוטינסקי קנה את הספרים בכסף רב והביא לארץ את הספרייה כולה.

אביגדור ליברמן: ברוב המקרים היום, חוץ מהענין שאלה ספרי חב"ד, זה ענין של כסף.

אביגדור ליברמן: הם מוכנים לתת את הספרים אבל צריך לשלם עבורם, וכמובן בעידן של קיצוץ תקציבי לדברים כאלה אף פעם אין תקציב מתאים.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: אני רוצה לשמוע עוד מישהו מהספרייה ואחר-כך את אנשי העירייה.

עו"ד מרינה רובין: במשך השנתיים האחרונות מצבן הכלכלי של הספרניות ירד עד לבלתי נסבל.

עו"ד מרינה רובין: אפשר לומר שהפורום היתה עמותה ולא חל שום הסכם קיבוצי, אבל העובדים קיבלו אפילו קצת מעבר למינימום שמגיע להם על-פי חוק ומצבם הכלכלי עוד היה בסדר.

עו"ד מרינה רובין: מאז שהם פוטרו מהפורום ונקלטו כעובדי עירייה, באופן שרירותי ובלתי מוסבר היקף המשרה ירד ל-90 שעות בחודש, שזה פחות מחצי משרה, עם שכר מינימום ובלי אף תוספת אחת שנהוגה בעיריית ירושלים.

צבי הנדל: איזה התחייבויות היו ואיפה אנחנו עומדים היום?

צבי הנדל: כללית אנחנו יודעים שיש מצוקה, אבל תאמרי לנו איפה אנחנו עומדים היום באופן קונקרטי.

צבי הנדל: למשל, האם העירייה כבר הוציאה צ'קים עם התחייבות להעסיק אותם 40 שנה?

צבי הנדל: האם היא מתכחשת להתחייבות?

עו"ד מרינה רובין: העירייה בכלל הוציאה מכתבי פיטורין וביום ראשון עצרנו את המכתבים האלה.

עו"ד מרינה רובין: העירייה טוענת שבכלל אין תקנים דווקא לספרייה הזאת.

עו"ד מרינה רובין: מתוך 33 ספריות יש ספרייה אחת, ולא שמעתי שיש עוד ספרייה כזאת שאין לה תקן אחד, כל העובדים הם זמניים.

שמואל הלפרט: איך זה יכול להיות, 33 ספריות כן והספרייה הזאת לא?

עו"ד מרינה רובין: נכון, זה המצב.

עו"ד מרינה רובין: בספרייה הזאת אין אף תקן אחד ולכן העובדות מועסקות באופן זמני, כשכל אחד קובע את היקף משרתן על-פי שרירות לב.

עו"ד מרינה רובין: אף פעם לא שמעתי על-פי מה זה נקבע, והמצב הזה נמשך.

עו"ד מרינה רובין: העירייה אומרת שהדרך היחידה לשפר את מצבן הכלכלי של הספרניות היא לפטר אותן מהעירייה, להעביר אותן לאיזו שהיא עמותה ששייכת לעיריית ירושלים ודרך העמותה לתת לאחת הספרניות 85% משרה במקום 50% משרה, וכך הן אפילו לא מגיעות לשכר שהן קיבלו דרך הפורום.

עו"ד מרינה רובין: זה המצב נכון להיום.

צבי הנדל: אני רוצה להבין.

צבי הנדל: בעירייה צריכים להיות קריטריונים.

צבי הנדל: ספרייה בהיקף כזה יש לה כך וכך תקנים, ספרייה בהיקף כזה כך וכך תקציב שוטף, קופה קטנה, קופה גדולה, החלפת ספרים, משכורות, גובה הדירוג.

צבי הנדל: האם יש כללים ברורים לגבי כל הספריות בירושלים, למעט זאת, ואחר-כך ניגע בזאת?

שמואל הלפרט: שאלה נוספת.

שמואל הלפרט: איך ייתכן ש-33 ספריות ממומנות על-ידי העירייה ודווקא הספרייה הזאת לא?

שמואל הלפרט: מה הסיבה לכך?

יעקב יעקב: אני מברך על הדיון הזה, משום שמעורבות של כנסת ישראל בנושאים כגון אלה היא מאד חשובה גם לתחושה האישית של כל אחת מעובדות הספרייה והן ראויות לכל מלות השבח בעבור העבודה הטובה שהן עושות.

יעקב יעקב: אלא שיש כאן דבר שהיה אמור להיות מובן מאליו.

יעקב יעקב: זאת ספרייה שנמצאת בהקמה, היא לא נולדת יש מאין.

יעקב יעקב: כל אותם דברים שקורים בספרייה הזאת קרו לכל אחת מהספריות האחרות שקמו בעיריית ירושלים.

יורי שטרן: אבל הספרייה הזאת קיימת כבר 12 שנים.

יורי שטרן: עיריית ירושלים קיבלה במתנה אוסף אדיר ונדיר של ספרים, עם צוות עובד.

יורי שטרן: זה לא משהו שאתם צריכים להקים.

יורי שטרן: הבעיה היא שאתם לא יודעים לנהל את זה.

יורי שטרן: זאת הספרייה הגדולה ביותר בעולם מחוץ לברית-המועצות.

יעקב יעקב: מדובר על פחות משנתיים שהספרייה נמצאת בטיפולה של עיריית ירושלים.

יעקב יעקב: לוח הזמנים הזה יכול להבהיר את מה שאמרתי, ולא אמרתי את הדברים בכדי, הם לא קלוטים מן האוויר אלא הם מבוססים על עובדות.

יעקב יעקב: למרות שההערה שלך, חבר-הכנסת שטרן, מתייחסת בהיבט האמוציונלי לייסורים שעוברות המנהלות והעובדות, אנחנו מקבלים את זה.

יעקב יעקב: שוב, אני משלים את המשפט.

יעקב יעקב: אנחנו עושים כל מאמץ בעיריית ירושלים כדי שהדברים ייעשו טוב.

יעקב יעקב: כאשר מישהו פתח ואמר שזאת הספרייה הגדולה ביותר, אני יכול לומר לכם ש-32 הספריות האחרות יכולות להתקנא במה שהולך ומוקם בספרייה הזאת מבחינת המבנה והחללים, הרי זה משהו מפואר.

יעקב יעקב: הדברים האלה הגיעו גם אל עובדות הספרייה.

יעקב יעקב: זה מהלך של ייסורים שכולנו חווים ובעצם שותפים לאיזו שהיא עשייה גדולה.

יעקב יעקב: בהיבט המעשי, אם רוחו של מישהו מאד קצרה והוא רוצה להגיע אל הנקודה שנקראת כסף במדינת ישראל, אז שני ידידיי הטובים שיושבים כאן ואמונים על הנושא הזה ומכירים אותו עשרת מונים טוב ממני, הם ישלימו את הדברים.

יעקב יעקב: אבל אני מאד מבקש שכל מי שיתייחס לנושא יתייחס אליו על רקע המשפטים הקצרים שאמרתי, כי מדובר בדברים שכולם שותפים להם וכולם רוצים לעשות אותם על הצד הטוב ביותר שאפשר.

יעקב יעקב: הווה אומר, כל הגופים שותפים.

יעקב יעקב: העירייה עושה את חלקה.

יעקב יעקב: אני חבר גם בארגון עובדי עיריית ירושלים כחבר הוועד ואני יודע להעריך את מה שרוצה ההסתדרות לעשות.

יעקב יעקב: לעתים היא עושה את הדברים בצורה מוגזמת, אבל גם זה חלק מן התפקיד שלה.

יעקב יעקב: אני רוצה לומר שהדברים יבואו על תיקונם.

אביגדור ליברמן: האם יש לוח זמנים כדי שנדע מתי אנחנו נפסיק לטפל בזה?

יעקב יעקב: בהחלט כן.

יעקב יעקב: ידידי מר קדמן, סגן מנהל אגף תרבות, ויחזקאל אליהו, מנהל אגף המנגנון בעיריית ירושלים יוכלו להשיב לך.

צבי הנדל: מר קדמן, נתבשרתי באמצעות לשכת מנכ"ל העירייה על סיכומים מוחלטים, שאינם תלויים בתהליך של הקמה, שהענין הזה עומד להסתיים.

יוסי קדמן: הענין יכול היה להסתיים טוב ב-1 בחודש, לפני 23 ימים.

יוסי קדמן: אני אתן סקירה קצרצרה לגבי מה שקורה בספרייה הזאת.

יוסי קדמן: בסוף 1999 בא הפורום הציוני בדחילו ורחימו לעיריית ירושלים וביקש: בואו תצילו את הספרייה.

יוסי קדמן: בירושלים יש עוד עשרות ספריות.

יוסי קדמן: חוץ מ-33 הספריות של העירייה יש ספריות לכל מיני גופים.

יוסי קדמן: העירייה בדרך כלל לא קולטת את הספריות האלה כי יש הגדרה מהי ספרייה עירונית.

יוסי קדמן: הוסכם על דעת ראש העיר ואנשים שהובילו אז את הפורום הציוני לקלוט את הספרייה הזאת בקושי, מכיוון שלא באה אתה שום נדוניה.

יוסי קדמן: עירבו אז את מי שהיתה שרת הקליטה והיא הסכימה שמשרד הקליטה ישתתף במשהו בנושא הזה והיא תדאג לאיזה שהם כספים, שבקושי הגיעו.

יוסי קדמן: פה ושם הגיע איזה שהוא סכום.

יוסי קדמן: הספרניות ידעו על כך.

יוסי קדמן: הן קיבלו אז את הפיצויים שלהן, הן לקחו את הביטחונות שהיו להן, ביטוח מנהלים שהפורום הציוני עשה להן.

יוסי קדמן: אמרו להן: יש אפשרות כרגע לקלוט אתכן בעיריית ירושלים במעמד זמני, בחצי משרה לעובדת.

יוסי קדמן: זה היה חלק מההסכם, ואמרו להן: כאשר יבואו אחרים, כשירחיב, ניתן לכן יותר.

יוסי קדמן: בו-זמנית משרד הקליטה ועיריית ירושלים דאגו להשגת כספים לפיתוח המקום.

יוסי קדמן: עד היום הושקעו במבנה, מעבר לשכירות, שמישהו חשב שעיריית ירושלים אין לה כוונות – היא שכרה את המבנה לעשר שנים.

יוסי קדמן: זאת אומרת, מי ששוכר מבנה לעשר שנים, יש לו כוונות טובות לפחות לעשר השנים הקרובות.

יוסי קדמן: יש חוזה עד שנת 2011.

יוסי קדמן: זה דבר ראשון לגבי המבנה.

יוסי קדמן: במבנה הושקעו עד היום כ-700,000 שקל.

יוסי קדמן: אנחנו ממשיכים, והן מעורבות, כולל החלטה שמועצת עיריית ירושלים קיבלה להעסיק אדריכלית דוברת רוסית כדי שתוכל ליצור אתן קשר, כדי שתוכל לקיים פרוגרמה מתאימה לצרכים של המבנה, וזה היה לא קל.

יוסי קדמן: לגבי העובדות, אנחנו קיבלנו התחייבות ממשרד הקליטה למימון חלקי של החזקת הספרייה.

יוסי קדמן: יש הסכם בין עיריית ירושלים לבין משרד הקליטה.

יוסי קדמן: משרד הקליטה התנה את ההחלטה שלו שהן לא תהיינה עובדות עירייה אלא עובדות עמותה.

יוסי קדמן: בהנחיית היועצת המשפטית של משרד הקליטה העברנו החלטה במועצת עיריית ירושלים שאנחנו מעבירים את המשרות ואת הכסף שהעירייה הקצתה – כי משרד הקליטה אמנם נתן התחייבות אבל כסף עדיין לא ראינו - העברנו החלטה במועצת עיריית ירושלים שהן תעבודנה דרך מרכז האירועים, שזו עמותה והן יעבדו בתנאים בדיוק כמו שעובדות עובדות עיריית ירושלים.

יוסי קדמן: לדוגמה, אם ספרנית עובדת בדירוג המנהלי בדרגה 5 עד 7, שזה מתח הדרגות, אנחנו שנחשב גם את הוותק הקודם והדרגה תהיה 6 בדרוג המנהלי, כמו העובדת המקבילה שלה שעובדת בעיריית ירושלים.

יוסי קדמן: הספרניות מקבלות כל מה שעיריית ירושלים נותנת, כמו הבראה, ביגוד, חופשה, ימי מחלה, כל התוספות שמגיעות, כולל ביטוח וביטוח מנהלים.

יוסי קדמן: לעובדי עיריית ירושלים אין היום פנסיה תקציבית, כי לפי החוק עובדים חדשים בשירות הציבורי נכנסים גם כן לתוכנית חיסכון.

צבי הנדל: ומדוע כל זה לא התחיל?

יוסי קדמן: כי הן לא רוצות לחתום.

יוסי קדמן: הן הוזמנו לחתימה על חוזה והן לא רצו לחתום עליו.

אביגדור ליברמן: יש פה אי-התאמה בינך לבין קודמיך.

אביגדור ליברמן: אני הבנתי מיעקב שמשרד הקליטה כן עוזר.

יוסי קדמן: רק בשיפוץ.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להבין את כל התמונה.

אביגדור ליברמן: לא ברור לי מדוע משרד הקליטה מתנה שהן לא תהיינה עובדות עיריית ירושלים.

יוסי קדמן: כי יש החלטה של הממשלה – א.

יוסי קדמן: שאסור להעסיק עובדים נוספים ברשויות המקומיות.

יוסי קדמן: ב.

יוסי קדמן: עיריית ירושלים חתמה על הסכם הבראה עם האוצר, כי משרד האוצר שותף להסכם הזה, וההסכם הזה חייב פיטורים של 350 עובדי עירייה.

אביגדור ליברמן: לא שמעתי דבר לגבי לוח זמנים.

יוסי קדמן: אתמול, מצדי.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: רשות הדיבור לאביגדור לויתן, מנהל מח' קליטה בקהילה במשרד לקליטת העלייה.

צבי הנדל: בבקשה.

אביגדור לויתן: ביולי 2000 באו אהוד אולמרט ולריסה גרשטיין לישיבה אצל השרה יולי תמיר וביקשו את עזרת משרד הקליטה להקמה ופיתוח הספרייה המרכזית לדוברי רוסית, ומשרד הקליטה התחייב לידידי יוסי קדמן בשני אופנים: 1.

אביגדור לויתן: לגבי שיפוצים בסכום של 500,000 שקל ומשרד הקליטה עמד בזה.

אביגדור לויתן: העברנו כבר 300,000 שקל ועוד 200,000 שקל על סמך דו"חות שצריכים לקבל על השיפוצים – קומה שנייה ושלישית.

אביגדור לויתן: 2.

אביגדור לויתן: התחייבנו לשנים 2000 ו-2001 לתת 200,000 שקל לפעולות שוטפות.

אביגדור לויתן: אני העברתי ישירות לעיריית ירושלים כספים לאבנר רוטנברג עבור פעולות, כולל הספרייה.

אביגדור ליברמן: השאלה אם הכסף הזה גיע לספרייה או לא, כי 200,000 שקל לספרייה כזאת היו מורגשים מאד.

אביגדור לויתן: הכסף היה אמור להגיע, ועל זה בוכה הנביא.

אביגדור לויתן: לגבי 2002 אנחנו נותנים עוד 223,000 שקל מיולי, כאשר ציינו כבר, אנחנו לא כל-כך מאמינים לעירייה.

אביגדור לויתן: רשמנו בהסכם בדיוק שזה כולל שכר לספרניות.

אביגדור ליברמן: אני פונה לסגנית ראש העיר.

אביגדור ליברמן: אם יש פה טענה שהכסף הועבר ויש עוד כסף בדרך, שלא יקרה לכסף שבדרך מה שקרה עד עכשיו.

אביגדור ליברמן: אני מבקש שתבדקי את זה.

אביגדור לויתן: אנחנו מנועים, על-פי החלטת היועצת המשפטית שלנו, להעביר כסף לעירייה עבור שכר עובדים.

אביגדור לויתן: לכן אני פניתי ליוסי קדמן ואמרתי לו: תמצא עמותה – זה היה על-פי הוראת המנכ"ל שלנו, והם אכן נתנו את מרכז האירועים – ומ-1 ביולי הספרניות היו אמורות לקבל לפי משרה מלאה, לפי ההסכם.

יוסי קדמן: אנחנו קבענו תקן של ארבע משרות.

יוסי קדמן: הם הביאו עובדת נוספת ולכן זה התחלק 85% לעובדת, עם מכתב שהמנהלת שלהן חתומה עליו.

צבי הנדל: מר קדמן, שאלתי בתחילת דבריי אם יש תקנים על כך וכך מנויים, על כך וכך ספרים וכו'.

צבי הנדל: מה זאת אומרת שהן רוצות חמש משרות ואתה רוצה ארבע משרות?

צבי הנדל: יש כללים.

יוסי קדמן: בהתאם להסכמי העבודה בעיריית ירושלים, הדרגה של ספרן היא 5 – 7, כשמסלול הקידום בין דרגה לדרגה הוא שנתיים.

יוסי קדמן: בתחילה חשבנו לתת להן דרגה 5 כמתחילות.

לריסה גרשטיין: הן מתחילות?

לריסה גרשטיין: תהיה הגיוני.

יוסי קדמן: רגע.

יוסי קדמן: אנחנו החלטנו לתת להן דרגה 6 במקום דרגה תחילית 5, ולאחר שנתיים הן יקבלו דרגה 7.

יוסי קדמן: מתח הדרגות למנהלת הוא 7 – 9.

יוסי קדמן: אמרנו שהיא תתחיל בדרגה 8 ויש לה מסלול קידום ל-9.

יוסי קדמן: כך מקובל בעיריית ירושלים.

יחזקאל אליהו: יוסי קדמן נתן עוד תוספת אחת שלא מקובלת היום בשירות המדינה.

יחזקאל אליהו: ממארס 1999 איננו רשאים לתת תוספות שכר.

יחזקאל אליהו: כל מה שנתנו עד עכשיו לעובדי עיריית ירושלים מבוטל.

יחזקאל אליהו: עובדים חדשים כבר לא מקבלים את התוספת ומר קדמן כן נתן אותה.

צבי הנדל: אני פונה עכשיו למנהלת הספרייה גב' אלברט.

צבי הנדל: בבקשה.

קלרה אלברט: מר קדמן אמר קודם שהספרניות סירבו לחתום על החוזה, אבל מה שהוא אמר לגבי דרגה 6 זה לא החוזה שהוצע להן לא ב-14 ביולי.

קלרה אלברט: ב-14 ביולי הוצעה להן דרגה 5.

צבי הנדל: זאת אומרת שעכשיו זה תוקן ואנחנו מברכים על כך.

קלרה אלברט: כנראה.

קלרה אלברט: זו פעם ראשונה שאני שומעת על כך.

צבי הנדל: אנחנו רוצים לפתור בעיות, אנחנו לא מחפשים אשמים.

צבי הנדל: אני מרגיש שעקב אכילס הוא שלא רוצים להיות בעמותה.

צבי הנדל: אני מבקש שמישהי מעובדות הספרייה תסביר לי למה.

צבי הנדל: האם הסיבה היחידה שאתן לא רוצות להיות בעמותה היא מכיוון שההסתדרות אמרה כך, או שזה באמת הרצון שלכן?

טניה וינוקור: חברותיי ואני עובדות יחד 12 שנים בספרייה הזאת, מההתחלה, ואתם יכולים להבין למה זה כואב לי שזה קורה.

צבי הנדל: אני מאד רוצה שאנחנו נצא מפה בידיעה שאתן מקבלות משכורת והכל בסדר.

צבי הנדל: העבר לא מעניין אותי.

צבי הנדל: יש לי שאלה מאד ספציפית.

צבי הנדל: אם העירייה מתחייבת שהחברה או העמותה העירונית תעסיק אתכן באותן תנאים שבהן היא מעסיקה ספרנים בספריות אחרות, האם יש בעיה ואתן לא רוצות בזה מכיוון שמשהו מסתתר מאחורי זה?

טניה וינוקור: אין לי בעיה שזה ייקרא כך או כך, אבל זה לא נכון שאלה אותם תנאים.

טניה וינוקור: קודם-כל זה חוזה רק לחצי שנה, עד 1 בינואר.

טניה וינוקור: עכשיו יש לנו תקופה מאד-מאד קשה וכולנו עובדות פי 2 ופי 3.

טניה וינוקור: אנחנו בונות בידיים שלנו ספרייה חדשה וזאת עבודה קשה מאד.

טניה וינוקור: אני צריכה לתת עכשיו שירות ללמעלה מ-3,000 קוראים.

טניה וינוקור: אנחנו נעשה את העבודה הזאת, אבל מה יהיה ב-1 בינואר?

טניה וינוקור: אפשר יהיה לזרוק אותנו.

צבי הנדל: הבנתי.

צבי הנדל: מהי הפרובלמטיקה של החצי שנה?

יוסי קדמן: קודם-כל תקציב.

יוסי קדמן: אני לא יכול להתחייב היום על תקציב 2003, כשם שאף אחד מהיושבים פה לא יכול להתחייב.

צבי הנדל: איך אתה עושה עם כל שאר העובדים?

צבי הנדל: כל פעם אתה עושה אתם חוזה לשנה?

יוסי קדמן: אני מחזיק מכתב של מנכ"ל משרד הקליטה למנכ"ל עיריית ירושלים לגבי התקציב של שנה זו: אני לא יכול להתחייב כי אני עוד לא יודע מה יהיה התקציב.

יוסי קדמן: זאת אומרת, גם משרד הקליטה לא יכול להתחייב כלפינו.

צבי הנדל: שלא יהיו שום אי-הבנות.

צבי הנדל: עובד כהגדרתו – לא בחוק אלא בציבור שלנו – הוא עובד רגיל, קבוע,עד שמעיפים אותו.

צבי הנדל: אין משחק של תקציב בנושא הזה.

צבי הנדל: יכול להיות שיגיע רגע שהעירייה תהיה בקשיים ותעשה תהליך של התייעלות, וזה כואב מאד, ויפטרו 300 עובדים, אבל אתה לא חותם הסכם עם עובדים כל פעם לשנה לפי התקציב.

צבי הנדל: אבל משרד ממשלתי לעולם לא יכול להתחייב על תקציב של שנים הבאות, כי גם הרשאה להתחייב היא הרשאה תקציבית.

צבי הנדל: זה לא עובד אחרת.

צבי הנדל: זאת אומרת, שכמו שאתה מציג את זה, בחיים לא תהיה להן קביעות.

אביגדור לויתן: בירושלים יש 70,000 עולים שמשלמים ארנונה.

אביגדור לויתן: למה לא מגיעים להם שירותי תרבות כמו לכל אזרח?

צבי הנדל: נשמע כעת את חברי הכנסת ואחר-כך נגיע לסיכום.

צבי הנדל: חבר-הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: מדובר פה בספרייה מהטובות בעולם, שיכולה לשרת את הנושא הישראלי-ציוני בצורה הטובה ביותר.

יורי שטרן: הקבוצה הרוסית-יהודית התחילה בזמנה לפתוח סניפים בבוסטון ובמקומות אחרים, ולחבר אותם למדינת ישראל כמרכז.

יורי שטרן: הספרייה הזאת קיבלה ומקבלת הרבה מאד תרומות של אוספי ספרים נדירים, למשל במתמטיקה.

יורי שטרן: מוציאים לאור ברוסיה שולחים חינם ספרים לספרייה הזאת, כי בעולם כולו יודעים על קיומה.

יורי שטרן: אני הייתי אחד ממייסדי הפורום הציוני.

יורי שטרן: ההסכם בין הפורום לבין העירייה היה שהעירייה מקבלת את הספרייה הזאת כספרייה עירונית לכל דבר, לא מכספי משרד הקליטה.

יורי שטרן: כספי משרד הקליטה היו אמורים להיות כספי מעבר ותו לא.

יורי שטרן: לאוכלוסייה הזאת מגיעה ספרייה משלה, לפי כל הקריטריונים.

יורי שטרן: מעבר לכך, זה מוסד תרבותי, חינוכי, שהעיר ירושלים צריכה להתגאות בו.

צבי הנדל: דרך אגב, אני הבנתי שלשיפוץ הבנין העירייה גייסה כסף נוסף.

צבי הנדל: צריך לתת קרדיט לעירייה על הדברים שהיא עושה.

צבי הנדל: את השיפוץ היא עשתה מכספים נוספים מעבר לכספי משרד הקליטה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהישיבה הזאת היא מאד חשובה בגלל שהספרייה הרוסית היא כמו ילד שלנו.

מרינה סולודקין: כולנו השקענו מאמץ גדול מאד כדי שהספרייה תעבור לעיריית ירושלים, וחבר-הכנסת ליברמן והשר שרנסקי עשו מאמצים גדולים כדי שאולמרט יקבל את הספרייה.

מרינה סולודקין: כמו בנושא מדענים-עולים, אנחנו צריכים להבין שזו תוכנית לאומית תרבותית, שגם משרד המדע והתרבות משתתף בה.

צבי הנדל: את יותר מדי מרחמת על העירייה.

צבי הנדל: התקציב של העירייה הרבה-הרבה יותר גדול מהתקציב של משרד המדע ומשרד הקליטה.

יוסי קדמן: משרד המדע לא מקציב אגורה לספריות בירושלים.

יוסי קדמן: חוק הספריות לא חל על ירושלים.

מרינה סולודקין: כשהייתי סגנית השרה, מרכז למהנדסים עולים בעיריית ירושלים, איזה שמיניות באוויר עשינו כדי שעיריית ירושלים תקבל מרכז מוכן למהנדסים עולים.

מרינה סולודקין: כל הזמן אנחנו אומרים שאנחנו גם כמדענים, גם כמקצועיים, גם כספרניות נמצאים מחוץ לכל המערכות, מתייחסים אלינו כמו אל עולים.

ויקטור בריילובסקי: אני אמנם תל-אביבי אבל מבחינת הספרייה אני חושב שאין שום דבר בתל-אביב שיכול להתחרות עם הספרייה הזאת.

ויקטור בריילובסקי: אני זוכר תמונה בעיתון שעכשיו זו ספרייה של עיריית ירושלים וכל הבעיות נפתרו.

ויקטור בריילובסקי: עמד שם אולמרט והכל היה מצוין.

ויקטור בריילובסקי: עכשיו אנחנו שומעים שלא הכל מצוין, אין שום פתרונות לבעיות של הספרייה ואנחנו יכולים לדרוש את הפתרונות האלה.

גנדי ריגר: אני חושב שצריך לחשוב על זה שזו באמת ספרייה בין-לאומית, אבל סוף סוף אנחנו יכולים להגיד שיכולים להצטרף עוד משרדי ממשלה.

גנדי ריגר: הספרייה היא באחריותה של עיריית ירושלים ואנחנו צריכים היום להחליט תוך כמה זמן אנחנו צריכים לסגור את הענין, לקבל תשובות ולהחליט מה צריך לעשות הלאה.

גנדי ריגר: זו תוכנית שאנחנו צריכים לקבל רק מעיריית ירושלים.

לריסה גרשטיין: יש לי גם הצעה קונקרטית וגם מספר פתרונות, שייתכן שהם די קשים אבל אנחנו חייבים היום להפסיק לחשוב מה לעשות אלא להתחיל לעשות.

לריסה גרשטיין: אני אמרתי דבר פשוט.

לריסה גרשטיין: אגף התרבות לקח כלה עם נדוניה, בזז את הנדוניה ונתן בעיטה בתחת לכלה – קרי, לספרניות.

לריסה גרשטיין: זו דומה פשוטה ביותר.

לריסה גרשטיין: כי מה שיש לנו כקרן ספרים זה אוצר והון.

לריסה גרשטיין: זה לא ייאמן איזו קרן קיימת אצלנו ביד.

לריסה גרשטיין: ובאמת, ברגע הראשון, עוד בלי חוזים רלוונטיים, בלי תנאים נורמליים, לשים חותמת על כל ספר וספר "עיריית ירושלים", וזאת היתה ספרייה של הפורום הציוני.

לריסה גרשטיין: לצערי הרב, רק לפני שנה אני נבחרתי שוב לנשיאות והיום אני סגנית נשיא לענייני תרבות של הפורום הציוני, ובסיום אני אדבר על ההצעה של הפורום הציוני לגבי הספרייה הזאת.

לריסה גרשטיין: יש ספרייה והיא באמת הגדולה ביותר במזרח התיכון.

לריסה גרשטיין: יש צוות טוב ונהדר ויש אווירה בלתי-נסבלת בעיריית ירושלים, ולהגיד שאולמרט אשם זה ממש לא "פייר".

לריסה גרשטיין: גם אני יושבת בהנהלת העירייה וכשכל התהליך עם הפורום הציוני התחיל אני הייתי הראשונה והיחידה שצעקתי בקול רם: רק לא לעיריית ירושלים.

לריסה גרשטיין: זה מוסד ענק, ביורוקרטי, עם הרבה מאד עובדים שבשבילם אלה עובדים חדשים.

לריסה גרשטיין: אני כנבחרת ציבור אמרתי כמה פעמים שיש לסגור את הספרייה.

לריסה גרשטיין: אם התנאים שלה לא ראויים לא לקוראים, לא לסטטוס האנושי והתרבותי של המוסד, סוגרים ושותקים.

לריסה גרשטיין: בכל מקום בספרייה יש תמונה של ראש העיר אולמרט, של מחזיק תיק הקליטה בעירייה.

לריסה גרשטיין: אני קוראת לעובדי העירייה להפסיק לחיייך בצורה פטרנליסטית.

לריסה גרשטיין: זאת ספרייה ראויה, עם אוצר בין-לאומי.

לריסה גרשטיין: אפילו בלונדון אין ספרייה כזאת.

יוסי קדמן: אולי זה באמת גדול על העירייה.

אביגדור ליברמן: אני בטוח שכל התלאות של הספרייה הזאת היא רק בגלל שראש העיר לא מודע לה.

אביגדור ליברמן: אני מכיר את אולמרט כראש עיר עם רגישות מיוחדת לבעיות עלייה וקליטה.

אביגדור ליברמן: אני מניח שאם נדבר עם ראש העיר הדברים האלה ייפתרו.

אביגדור ליברמן: הרי כל הוויכוח כרגע, ואני מבין את המגבלות של העובדים ואת הפחד מהעתיד, מחוסר תקציבים ואני מבין את המגבלות של האוצר.

אביגדור ליברמן: אני כן מעודד מההחלטה שלמרות שזה לא חלק מעיריית ירושלים, שלמעשה ההסכם הקיבוצי שחל על כל עובדי ירושלים יחול גם על העובדים, כולל ותק, הבראה וכו', אבל אתם חייבים להבין גם את העובדים.

אביגדור ליברמן: כדי לחתום היום על חוזה שב-1 בינואר העובדים עלולים למצוא עצמם בחוץ, הם באמת נרתעים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכל אחד היה נרתע ומתנהג באותה צורה.

אביגדור ליברמן: מה טעם לחתום היום, בסוף חודש יולי, וב-1 בינואר לעבור עוד פעם ישיבות של ועדת העלייה והקליטה וכל התלאות האלה מחדש?

אביגדור ליברמן: חייב להיות פתרון קבע, לא עד 1 בינואר.

יוסי קדמן: יש התחייבות, הכסף לא הועבר.

אביגדור ליברמן: אני מצטט את דברי אביגדור לויתן ש-200,000 שקל הועברו כבר בפועל ויש התחייבות לעוד 200,000 שקל.

אביגדור ליברמן: אני מציע שגם את תבדקי אם הכסף הועבר ולאן הוא הגיע.

אביגדור ליברמן: לכן אני מציע שיימצא בהקדם פתרון לאותן ארבע משרות, לא תלוי בשום דבר.

אביגדור ליברמן: אני גם מציע שאתה, אדוני היושב-ראש, גם אני וגם אחרים יפנו לראש העיר, ובעוד פרק זמן לשמוע שהספור הזה נגמר.

קלרה אלברט: (מדברת ברוסית.

קלרה אלברט: דבריה מתורגמים על-ידי חבר-הכנסת יורי שטרן).

קלרה אלברט: קלרה אומרת שהיה חשוב מאד שהספרייה הזאת הוקמה דווקא בירושלים, כי הקסם של שמה של העיר הוא זה שנתן מעמד והרגשה נכונה ליהודים רוסים בכל העולם, ברגע שהספרייה הזאת היא ספרייה רוסית ירושלמית, הדבר הזה קסם ומשך, ולכן גם הגיעו הספרים.

קלרה אלברט: מ-200 ספרים שהגיעו מהספרייה שלה, שזו היתה ההתחלה, הם הגיעו עכשיו ל-100,000 ספרים.

צבי הנדל: זאת אומרת שהשם של העיר עזר לאסוף ספרים.

יורי שטרן: כן.

יורי שטרן: והיא אומרת שהיא בטוחה שהסכסוך עם העירייה יסתיים, אבל חשוב מאד שאנשי העירייה ועיריית ירושלים יבינו שמדובר פה במתנה יקרה מאד.

יורי שטרן: זו בעצם הספרייה הרוסית המרכזית של מדינת ישראל.

יורי שטרן: הספרנים מסייעים, כמעין מדריכים, לעוד 30 ספריות עירוניות בערים שונות.

יורי שטרן: הם שולחים מפה ספרים לספריות בעולם, וזאת בנוסף לעבודה שעושה ספרייה רגילה.

יורי שטרן: לכן המגבלה של הצוות היא מאד קשה.

יעקב יעקב: אני מבקש לומר מחמאה לחברי הכנסת שיושבים כאן.

יעקב יעקב: כמי שכילה 15 שנים משנות חייו באכסדראות של המשכן הזה, גם כיועץ שר, אני יודע להעריך את אורך הרוח והסבלנות של היושב-ראש ושל חברי הכנסת, כי הנושא באמת חשוב.

צבי הנדל: היא אמרה את זה, שאין לה ספק שהבעיה תיפתר.

יעקב יעקב: כן.

יעקב יעקב: הדבר הזה הוא לא ראוי והוא לא הגון שייאמר, משום שאנחנו באותה סירה ורוצים שהדברים יילכו באותה דרך.

יעקב יעקב: אני מודיע כאן קבל עם ועדה שאנחנו נמצאים במרחק של פסיעה אחת מן הפתרון.

יעקב יעקב: אז למה להציע הצעות שנאמרות אולי כלאחר יד?

צבי הנדל: אתם תציעו.

צבי הנדל: אני רוצה לשמוע אתכם.

יעקב יעקב: אנחנו הולכים על הספרייה הזאת שהיא האבן הראשה בעיריית ירושלים.

יעקב יעקב: בעברית טובה אומרים האבן הראשה של הספריות.

יעקב יעקב: אנחנו באמת רואים אותה כך, היא תפעל כך והיא פועלת כך, ועובדיה יהיו כאלה.

יעקב יעקב: לגבי השאלה הספציפית – תקן – אני מודיע לכם שאנחנו הלכנו לקולה ולא לחומרה.

יעקב יעקב: אילו רצינו ללכת על תקנים מוגדרים ומקשים, המספר היה צריך להיות קטן יותר.

יעקב יעקב: אבל אנחנו הולכים על המספר הגבוה יותר.

יעקב יעקב: אם הספרייה תגדל – עוד יותר, יכול להיות שנוסיף תקנים, אבל זה בהחלט עומד באמות המידה הרווחות בעיריית ירושלים.

יחזקאל אליהו: בענין ההסכם, אני חושב שאיננו יכולים לקבל את הספרניות כעובדות עיריית ירושלים.

יחזקאל אליהו: זה לא בגלל שאנחנו לא רוצים אלא אנחנו לא יכולים, ואני חושב שגם מר לויתן הסביר את זה ואני חושב שגם אתם קלטתם את הענין הזה.

יחזקאל אליהו: אנחנו חתמנו על הסכם הבראה, בהנחיית משרד האוצר, שבו צמצמנו את מצבת כוח-אדם.

צבי הנדל: אמרת שאתה חושב שאנחנו הבנו למה הן לא יכולות להיות עובדות עירייה.

צבי הנדל: צדקת.

צבי הנדל: תמשיך בבקשה.

יחזקאל אליהו: יחסי העבודה בעיריית ירושלים מוגדרים על-ידי הסכם קיבוצי.

יחזקאל אליהו: לעמותות האלה אין הסכם קיבוצי.

יחזקאל אליהו: יש לנו הרבה עמותות והרבה תאגידים ויחסי העבודה בכל המקומות האלה מוגדרים על-ידי הסכמים אישיים, מה העובד מקבל ומה הוא נותן.

יוסי קדמן: ההסכם הוא הסכם פורמלי.

יוסי קדמן: הצהרת הכוונות של עיריית ירושלים היא חיובית, והראיה היא חוזה לשכירת הבנין.

יוסי קדמן: פורמלית אנחנו חייבים לסיים בפרק מסוים.

יוסי קדמן: אני מניח שבאוקטובר-נובמבר, כאשר מתדיינים על תקציב 2003 והם עוד יהיו בתוך ההסכם, אפשר יהיה לדאוג שיהיה תקציב ואז הם יחתמו על חוזה לשנת 2003.

אביגדור לויתן: ואם לא יהיה תקציב של משרד הקליטה?

יוסי קדמן: אז עיריית ירושלים תצטרך לשבור את הראש.

לריסה גרשטיין: אבל אין להן מה לאכול, ואתה תהיה עם קירות משופצים.

לריסה גרשטיין: זה מה שיהיה.

יוסי קדמן: אני עובד עם לב.

יוסי קדמן: אני לא מבצע החלטות מיעוט, אני מבצע את החלטות מועצת העיר שאתם מחליטים.

יוסי קדמן: מועצת העירייה החליטה, ואני פועל בהתאם להחלטות המועצה.

יוסי קדמן: אני לא יכול לשנות החלטות מועצה.

יוסי קדמן: אפילו את בקושי.

יוסי קדמן: אדוני היושב-ראש, אם הגברות לא ירצו לחתום על חוזה, אין לי בעיה.

יוסי קדמן: אם הן לא רוצות לעבוד אנחנו נביא ספרנים אחרים.

רוקסנה פטלרסקי: תפקידי הוא רכזת אזור, והספרייה הרוסית היא באזור שלי, מטבע הדברים.

רוקסנה פטלרסקי: קיבלנו בשמחה רבה את הספרייה הרוסית בליווי של עיריית ירושלים.

רוקסנה פטלרסקי: אני חושבת שבשביל ספרייה מהסוג הזה זה הישג גדול מאד, כמו שקלרה ציינה והיא בהחלט צודקת.

רוקסנה פטלרסקי: בכל הארץ אין ספרייה בשפה הרוסית, או אולי בשפה זרה אחרת, שיש לה חסות של רשות מקומית.

רוקסנה פטלרסקי: במחלקת ספריות רוב הספרניות עובדות בחצי משרה.

רוקסנה פטלרסקי: יש לזה כמובן תקנים מסוימים, זה תלוי בהיקף האוכלוסייה.

רוקסנה פטלרסקי: בשום ספרייה, אפילו ספרייה גדולה, אין ארבע משרות מלאות.

רוקסנה פטלרסקי: יש יותר אנשים אבל הם עובדים במשרה חלקית.

צבי הנדל: יש כמה אקסיומות שבהן אי-אפשר לשחק.

צבי הנדל: ברור לי לחלוטין למה העירייה לא יכולה לשלם משכורות, כי היא לא יכולה לקבל עובדים, וזה הגיוני, ואז היא עובדת דרך חברה עירונית, או עמותה.

צבי הנדל: זה מקובל, ובתוך נבכי הבעיות הישראליות זה בסדר גמור.

צבי הנדל: אני לא אוהב לערבב אמוציות עם תהליכים שכלתניים, אבל מותר גם לפעמים לשים לב שהחבורה הזאת של חמש הנשים גם נשאה על גבה איזה שהוא מהלך, בגלל שהן מאמינות בו, והאמירה הזאת שאם הן לא תרצינה לעבוד תביאו עובדים אחרים, היתה מאד לא לענין.

יוסי קדמן: אמרתי, אם הן לא רוצות.

צבי הנדל: זה מקובל במשא-ומתן, בהורדת ידיים, אבל אני לא חושב שזה המקרה.

צבי הנדל: תנאי עובד-מעביד, למרות ההסכם, יתקיימו, ואם מישהו סרחה אז היא תעוף, ואם היא תהיה עובדת נהדרת, היא תעבוד שעות נוספות והמעסיקים יחשבו שהיא מצוינת, הם יוסיפו על שכרה.

צבי הנדל: אלה דברים שבין המעביד לעובד.

צבי הנדל: אני רוצה שתבינו שמעבר לענין הטכני מעורבים בזה גם הרבה תחושות של כן או לא הערכה כלפי העלייה בעיר הבירה.

צבי הנדל: בהקשר הזה של הספרייה, אני יושב במקום שהוא מאד נגיש להגיע אליי בהקשרים של עלייה וקליטה.

צבי הנדל: בענין הספרייה יש רגישות גבוהה ודי מודדים את היחס של העיר כלפי קליטת העולים בהקשר של איך מתעסקים עם הספרייה, כי זה נורמלי.

צבי הנדל: ברגע שיש שם אלף איש שבאים, נפגשים ומחליפים מלים, זה מרכז עצבים שמשליך על התחושה של הקליטה של העולים בירושלים.

צבי הנדל: לכן הסיכום צריך להיות, ובעזרת השם אנחנו נעקוב אחרי זה.

צבי הנדל: ..

צבי הנדל: אם הוא לא יתקיים אנחנו נעשה את כל מה שאנחנו יכולים גם בצורה כוחנית.

צבי הנדל: אני לא מאיים, כי לא עליכם אני מאיים, אבל אני לא רוצה להגיע לזה.

צבי הנדל: אני בכלל לא רוצה להתקוטט עם עיריית ירושלים.

צבי הנדל: זאת העיר החשובה ביותר לא רק לכל עם ישראל ולעם היהודי אלא אפילו לי.

צבי הנדל: מאחר שכבר קיבלתם החלטה ומאחר שאתם כבר מוכנים לשלם 85%, מה שנותר כדי שיהיו רוגע והרגשה טובה זה חוזה שיהיה לתקופה של לא פחות מחמש שנים ושהעובדות ירגישו בטוחות.

אביגדור ליברמן: האם יש תקדים לחוזים רב-שנתיים בעיריית ירושלים?

אביגדור ליברמן: עד כמה שאני זוכר יש תקדים כזה.

יחזקאל אליהו: יש חוזים לפקידות הבכירה, שמאושרים על-ידי הממונה על השכר במשרד האוצר לארבע שנים.

אביגדור ליברמן: בתאגידים עירוניים שונים יש לא מעט תקדימים שחותמים עם אנשים על חוזים רב-שנתיים.

אביגדור ליברמן: אני לא מדבר על הפקידות העירונית.

יחזקאל אליהו: אכן כן.

אביגדור ליברמן: אלה שתי הערות חשובות והן גם נרשמו בפרוטוקול.

מרינה סולודקין: וזאת הבקשה שלנו.

אביגדור ליברמן: זאת בדיוק הבקשה הספציפית שלנו כדי להגיע לעמק השווה.

יוסי קדמן: אם אנחנו מוציאים את העוקץ, הענין הוא הרב-שנתיות של החוזה.

יוסי קדמן: החוזה המוצע רק לתקופה ארוכה.

אביגדור ליברמן: בדיוק.

צבי הנדל: תודה רבה לכולם.

צבי הנדל: אני מברך את הספרניות, שאני מרגיש שאחרי הישיבה הזאת אתן יכולות לנשום לרווחה.

צבי הנדל: - - - - - - - - -