ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 219, 2002-06-10 11:30

צבי הנדל: בוקר טוב, צהרים טובים.

צבי הנדל: סליחה על האיחור, חיכינו למנכ"לית שהיתה בוועדת החינוך, תודה שהגעת אלינו.

צבי הנדל: במרץ התקיימה כאן בוועדה ישיבה על הוראת העברית, שיעורי עזר לתלמידים עולים, אולפנים ללימוד העברית.

צבי הנדל: את הישיבה ניהל אז ידידי אבשלום וילן ואני מודה לו על כך פעם נוספת.

צבי הנדל: בהחלטות הוועדה בעקבות דבריה של מנכ"לית משרד החינוך נרשם – משרד החינוך בימים אלה מגבש, בשיתוף עם אנשי אקדמיה, תוכנית חדשה ללימוד השפה העברית בבתי הספר מתוך מגמה להעלות את הכשרתם המקצועית של המורים ולשפר את הרמה של השפה העברית בקרב תלמידים עולים.

צבי הנדל: לקראת מחצית חודש יוני שנה זו תקבל הוועדה דיווח בנושא.

צבי הנדל: אנחנו כעת נמצאים במחצית חודש יוני ולא חיכינו משום שהנושא בעינינו מאד-מאד חשוב.

צבי הנדל: האם ד"ר פרץ ממשרד החינוך נמצא אתנו?

צבי הנדל: שרה ניבה אביעד:     	לא, אבל אני מייצגת אותו.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     	הוא אמר שמחקרים מראים שישנו צורך – ממוצע כמובן – בכ- 1,320 שעות כדי להגיע לרמת שליטה בינונית בשפה.

צבי הנדל: אנחנו נותנים היום 500 שעות לרוב העולים, ו- 1,000 שעות לעולים מאתיופיה, זאת אומרת שגם מי שהוחלט שצריך לעזור לו יותר, הוא עדיין לא מגיע לממוצע של העולים.

צבי הנדל: לא צריך להוסיף הרבה על חשיבות השפה העברית.

צבי הנדל: אין מה לדבר שנושא דיבור שפה הוא אחד המרכיבים היותר בסיסיים, היותר משמעותיים להתערות בחברה והצורך של אדם לדבר עם  חברו – את זה אנחנו יודעים מההיסטוריה הטרום-יהודית שכאשר הקב"ה רצה להעניש את בוני מגדל בבל, הוא דאג שהם לא יוכלו לדבר ביניהם, שהרי זה עונש אדיר שבני אדם לא יכולים לדבר בינם לבין עצמם.

צבי הנדל: יש לנו נושא של עולים חדשים בתוך בתי הספר, בחינות הבגרות.

צבי הנדל: אם תלמיד התחיל את הלימודים לאחר גיל 11, אחרי שלוש שנים בארץ, האם בטוח שהוא כבר יודע לגשת לבחינות וכו'.

צבי הנדל: יש כל מיני שאלות לגבי הבגרות – האם הוא יכול לגשת בשפת האם שלו או לא יכול, מה בעל-פה ומה לא.

צבי הנדל: כל הנקודות האלה בסופו של דבר הן ענייננו כאן, עניין כולנו – גם של משרד החינוך וגם שלנו- שאותו עולה ייקלט בצורה הכי טובה שאנחנו מסוגלים, והמאמץ הגדול ביותר שאנחנו מאמינים כולנו שצריך להיעשות זה ודאי לגבי דור העתיד, דור ההמשך.

צבי הנדל: מי שכבר הגיע בגיל מבוגר, עושים את המאמצים שניתן וזה לגבי הקטע של האולפנים, אבל לגבי הילדים ודאי שככל שנקדים לתת להם ביטחון עצמי ביכולות שלהם בכל התחומים – כך ייטב בסופו של דבר לכולנו.

צבי הנדל: משפט אחרון, שמנכ"לית משרד החינוך ודאי מכירה אותו, שהשקעה בחינוך מאד משתלמת – השקעה כספית, השקעה של אנרגיות, השקעה של מורים – היא מאד משתלמת כלכלית, לא רק חברתית.

צבי הנדל: אין ספק שזאת אחת ההשקעות שמניבות את הפרי הגדול ביותר, ובתוך כל מכלול האפשרויות צריך לראות איך אנחנו ממצים עד מקסימום את המשאבים.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     תודה רבה ליושב ראש ותודה רבה למנכ"לית.

צבי הנדל: אני חושבת שהנושא של הישיבה הוא חשוב מאד, אבל לפני שאני אציג את הנושא אני רוצה לומר ששמעתי שבכוונתו של יושב ראש הכנסת, מר אברהם בורג, לעשות רפורמות בוועדות הכנסת ושמעתי שהוא רוצה להתחיל את הרפורמה שלו בוועדת העליה והקליטה – לבטל את הוועדה הזאת, שהיא תהפוך לוועדת משנה.

צבי הנדל: אני חושבת שזו דוגמה לפוסט ציונות אופיינית לאנשים כמו יושב ראש הכנסת שלנו ואני חושבת שיחד עם חבריי בוועדה הזאת אנחנו לא רק צריכים להביע מחאה, אלא אנחנו צריכים לעשות "אימפיצ'מנט" ליושב ראש הכנסת.

צבי הנדל: צבי הנדל:     אני אעזור לך במשפט אחד.

צבי הנדל: יושב ראש הכנסת הקים צוות חשיבה של אולי ארגון מחדש של עבודת הכנסת.

צבי הנדל: אחד הנושאים המרכזיים שם זה הוועדות.

צבי הנדל: מכל הוועדות – זו עדיין לא מסקנה– ההצעה המרכזית שלו היא לבטל את ועדת העליה, הקליטה והתפוצות, אז בהקשר לכך מדברת הקולגה שלי.

צבי הנדל: אבשלום וילן:     אני מציע – לא ראינו את ההצעה ואולי תזמין את יושב ראש הכנסת לשיחה בנושא.

צבי הנדל: מיד "אימפיצ'מנט"?

צבי הנדל: פעם אחרונה שעשו "אימפיצ'מנט", אני זוכר איך זה נגמר.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     אני מקבל את הצעתו של ידידי לגבי הסיפה, שאנחנו עוד לא מדיחים אותו כי יש לי הרבה סיבות לפני זה להדיח אותו.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אני רוצה לומר לכם שלמדתי עברית בספר פרקי אבות ואני חושבת שהמדינה שלנו והעם שלנו עומדים על ביטחון, חינוך ועליה, ומי שרוצה לבטל בכנסת את ועדת העליה וקליטה – זו בושה וחרפה ובוז לו – גם ללא התייעצות עם חברי הוועדה ועם יושב ראש הוועדה.

צבי הנדל: עכשיו אני רוצה להציג מדוע כל כך חשוב לחשוב על בגרות של עולים חדשים, על יחס לרכישת ידע בשפה ועל אחוזי הבגרות אצל עולים חדשים.

צבי הנדל: אני חושבת שהמצב מאד מדאיג ואני לא רוצה להשוות את המצב של אחוז הבגרות אצל עולים ואצל ישראלים.

צבי הנדל: אחד ההישגים הכי גדולים של יהדות רוסיה – בזמן של השלטון הטוטליטרי והסובייטי – היה רכישת השכלה גבוהה.

צבי הנדל: אנשים שבאו לכאן בשנות ה-90 – 60% ויותר של העולים החדשים הגיעו למדינת ישראל עם השכלה של תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.

צבי הנדל: אנשים הגיעו לא רק למען עצמם, הם הגיעו למען הילדים שלהם, למען העתיד.

צבי הנדל: בתחילת המילניום השלישי אני רואה מספרים – קיימת נשירה אצל עולים חדשים, מדובר על כמעט רבע מאלה שלומדים, ואחוז אלה שמקבלים בגרות מגיע לשלושים ומשהו אחוז.

צבי הנדל: זאת אומרת שזו נפילה ציוויליזציונית של יהדות רוסיה, כשבדור הבא של הילדים של העולים לא יהיו 60% של השכלה גבוהה, תואר ראשון ושני.

צבי הנדל: אני חושבת שזה סימן מאד מדאיג, ואנחנו כולנו צריכים לעשות הרבה כדי לשפר את המצב.

צבי הנדל: אני עובדת עם כמה אגודות שמייצגות את הבעיות של בית הספר ועולים בבתי הספר.

צבי הנדל: אחת מהן זו אגודה ישראלית למען ילדים עולים ואגודה שנייה זה פורום של הורים עולים.

צבי הנדל: דבר ראשון שהם אומרים לי הוא שהמצב היום הוא יותר גרוע ממה שהיה מ-1991 עד 1998, ואנחנו רואים בטבלה שהאגודה הכינה אלו שינויים היו בחוזר מנכ"ל ב-1998 בנושא של בגרות לעולים חדשים.

צבי הנדל: אחרי שאני למדתי את החומר, אני חושבת שעכשיו, כשכל העולים החדשים צריכים לתת תשובות בעברית כתובה, זהו המכשול הכי גדול לרכישת בגרות בבית ספר ישראלי.

צבי הנדל: דבר שני, אני לא מקבלת שבבתי ספר אין אולפנים ללימודי שפה.

צבי הנדל: יש שיעורי עזר בשפה, אבל אין אולפנים.

צבי הנדל: כשבדקנו את שיעורי העזר, ראינו ושמענו שהרבה תלמידים לא יודעים שבבתי הספר שלהם בשנים הראשונות לאחר העליה יש שיעורי עזר בשפה.

צבי הנדל: זה גם מאד מפריע.

צבי הנדל: אחרי התייעצות עם פורום של הורים עולים והאגודה למען ילדים עולים, אני מציעה למשרד החינוך – אם זה מקובל עליכם – לעשות משהו כמו אחריות לשיעורי עזר לשפה העברית, כמו שזה קיים בחינוך המיוחד.

צבי הנדל: צריך לעשות את זה פרסונלית, שמנהל בית ספר יודע לגבי כל תלמיד שהוא זקוק לשיעורי עזר ואחרי כן הוא מדווח למשרד החינוך בנושא שיעורי עזר פרסונליים.

צבי הנדל: אמנון כהן:     את רוצה להגיד שהשעות שמגיעות לבית הספר, הן לא הולכות לאותו תלמיד.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     לא תמיד לאותו תלמיד שזקוק להן.

צבי הנדל: יורי שטרן:     אני רוצה להצטרף למה שאמרה חברת הכנסת סולודקין.

צבי הנדל: מדובר כאן באמת בדבר שהוא בבחינת אסון לאומי שאנחנו לא מרגישים.

צבי הנדל: בעצם, יש שני אסונות – אחד קורה ליהודי העולים מברית המועצות והשני ליהודי עולי אתיופיה.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     תחליף את המילה.

צבי הנדל: יש לנו מספיק אסונות.

צבי הנדל: אפשר להגיד שזה נושא חמור.

צבי הנדל: יורי שטרן:     לא, אני לא רוצה להחליף.

צבי הנדל: מדינת ישראל הזמינה אוכלוסייה גדולה מאד – כן, היא הזמינה, היא עשתה הרבה מאד כדי שהעולים יבואו – אוכלוסייה משכילה – ובדור השני שלה מורידה את רמת ההשכלה לפחות מהממוצע בארץ, אם לוקחים בחשבון גם את הנשירה וכו'.

צבי הנדל: זה דבר שלא קרה למשל למהגרים סובייטים בארצות הברית, דבר שלא קורה להם בגרמניה.

צבי הנדל: הרי מדברים על אותה אוכלוסייה.

צבי הנדל: רק במדינה היהודית זה קורה, והיתה שורה של החלטות שהורידה את העולים לתחתית הרמה כאשר הם היו בנקודת הפתיחה שלהם במצב טוב יותר אולי מחלק גדול מהתלמידים, במיוחד בערי הפריפריה אם אתה לוקח את הרקע המשפחתי שלהם.

צבי הנדל: לעולים יש כמובן מטען שלילי נוסף, וזה הקשיים של המשפחות עצמן ומה שקורה להוריהם, שזה מקשה מאד על התקדמות הילד בבית הספר, אבל לזה מערכת החינוך הצליחה להוסיף משום שהיא ביטלה ברמות ההחלטה השונות את אותם המכשירים – ביטלה או נגיד החלישה את אותם מכשירים שהיו אמורים להביא ילד עולה לרמה שווה לילד ותיק או לילד "צבר" מבחינת שליטה בשפה, הכרה בנושאים חדשים עבורו – שזה חלק גדול מהמקצועות היהודיים והתנ"ך כמובן, ההיסטוריה וכדומה.

צבי הנדל: זאת אומרת, גם הרקע הסוציו-כלכלי הקשה של השנים הראשונות שנמשכות לצערנו יותר מהשנים הראשונות, של ההסתגלות לארץ החדשה וגם הפיצוי שהיו אמורים לקבל  ממערכת החינוך הוא קטן.

צבי הנדל: לגבי יהודי אתיופיה הדבר המדהים והמדאיג הוא שבהרבה מאד פרמטרים אנחנו רואים החרפת הבעיות דווקא בדור השני לעליה, זאת אומרת דווקא אצל הילדים שכבר נולדו בארץ, לעומת נניח הצרות שיש לילדים עולים.

צבי הנדל: זה אומר שבאמת קורה כאן תהליך.

צבי הנדל: ראינו זאת גם בנתונים אחרים של שימוש בסמים, של נשירה.

צבי הנדל: יש כאן תהליך שהוא הופך להיות מין ירושה קשה שמתחזקת עם השנים ועם הדורות, במקום להיעלם.

צבי הנדל: לכן, אני לא חושב שהמלים האלה הן קשות מדי.

צבי הנדל: אמנון כהן:     קודם כל, אני מברך את היושב ראש על עצם הדיון.

צבי הנדל: עלייך, רונית, תפקיד מאד-מאד חשוב, זו שליחות שהיא אחת החשובות במדינה כי רק דרך חינוך נוכל לשלב את העולים האלה בחברה, בתוך כל הקהילות, בתוך כל עם ישראל.

צבי הנדל: הנתון שאת הצגת, חברת הכנסת סולודקין, שאומר ש- 60% מהאוכלוסייה הגיעו עם השכלה גבוהה, זה גם נובע מכך ששם היתה השכלה גבוהה חינם וכאן, לצערי, עדיין חוק חינוך חובה עד כיתה י'.

צבי הנדל: יורי שטרן:     אבל אתה חותך את זה בבסיס.

צבי הנדל: אמנון כהן:     בנושא השכלה גבוהה, אפילו אם יש כאלה שמאד רוצים ללמוד, אין להם מבחינה כלכלית את היכולות – אנחנו מתמודדים עם זה ביומיום.

צבי הנדל: אבל, אין ספק שהנושא הזה של שילוב העולים – בעיקר בשנים הראשונות לעלייתם ארצה – הוא חשוב.

צבי הנדל: אני גם נפגש עם מנהלי בתי ספר למשל בעיר רמלה – אם במכללות ואם בבתי ספר עמל – וכשאני משוחח עם המנהלים הם אומרים שאין ספק שהעולים שהגיעו לארץ העלו את רמת בית הספר בכלל, זאת אומרת זה תלוי בנכונות של אותו מנהל בית ספר שמוכן - מתוך מעטפת תקציב שלו, מעבר לשעות שמקבלים תגבור ממשרד החינוך - לתת לטובת הנושא והוא רואה את הפירות – את החריצות ואת ההתמדה שיש בעולים, ואת זה הם מקבלים ומביאים משם.

צבי הנדל: אני מצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת מרינה סולודקין, שקודם כל אנחנו צריכים לדאוג שהשעות האלה לא יהיו בחסדי אותו מנהל.

צבי הנדל: השעות שמשרד החינוך נותן PER תלמיד לאותו עולה, הוא חייב לקבל אותן – צריך להגדיר את זה בחוק – ואם ירצה מנהל, מתוך המעטפת שלו, לתת תגבור נוסף, זה בחסדיו וזה בסדר, אבל את המינימום שמקצים התלמיד חייב לקבל.

צבי הנדל: אין ספק שאם הוא יקבל את זה בזמן הנכון ובמינון הנכון – הוא יוכל להתמודד מול המבחנים, הוא חייב  להיות שווה בסיום בית הספר לאותו ילד ישראלי שסיים את אותו בית ספר או את אותה מגמה על מנת שהוא יוכל גם להתקבל ללימודים להשכלה גבוהה.

צבי הנדל: כאן הפיקוח הזה הוא מאד-מאד חשוב כי אם לא שילבנו אותו נכון בקטע הזה של החיים, זה קוטע אותו בעתיד גם להתקבל לכל מיני מוסדות להשכלה גבוהה במקומות אחרים.

צבי הנדל: זה נושא קריטי ביותר.

צבי הנדל: לכן, כאן צריכים לשים את הדגש ואנחנו כאן נרתמים כולנו לעזרה.

צבי הנדל: אם את צריכה את הסיוע שלנו – חלקנו גם חברים בוועדת הכספים.

צבי הנדל: הנושא הזה מאד קריטי, במיוחד בגיל התיכון.

צבי הנדל: התלמיד או התלמידה חייבים להגיע לתיכון באותו רובד, באותו מצב של תלמיד ישראלי.

צבי הנדל: אני חוזר – אם יש מצב שקשה לך, החברים שלי ואני מוכנים לעזור ולהירתם לנושא הזה.

צבי הנדל: כמובן, הנושא של הבגרויות שהיתה איזושהי הקלה – הקלה לא בתוכן, הקלה בהתבטאות.

צבי הנדל: הוא רוצה להתבטא והוא לא יודע איך להגיד, וכאן אנחנו צריכים להתחשב – לתת לו כלים כדי שהוא יוכל להתמודד עם זה, שהוא יגיד: אני יודע, אני רק לא יודע להתבטא, אני לא יודע להגיד זאת בשפה הנכונה.

צבי הנדל: את זה צריך לקחת בחשבון, מבחינה זו שהוא יידע לבטא את זה, ואני חושב שחבל מאד ששינינו את מה שהיה.

צבי הנדל: אני רוצה לשמוע מבחינה פדגוגית מדוע עשינו את זה, ולזה אנחנו צריכים לחזור.

צבי הנדל: אם הוא לא הגיע ליעד שלו בסיום י"ב עם הבגרויות, מה שהוא הגיש לא מעיד בהכרח על היכולות שלו משום שהוא לא ידע את השפה.

צבי הנדל: יורי שטרן:     מי היה מנכ"ל ב- 1998?

צבי הנדל: דוברת:     בן-ציון דל.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי:     אני חושב שאנחנו לא צריכים להמציא משהו חדש.

צבי הנדל: אני זוכר, כאשר אנחנו באנו ארצה, זה היה באמצע שנות ה-80 והבת שלי הלכה לבית ספר, אני חושב שכל מערכת הקליטה היתה מאד טובה.

צבי הנדל: בכמה חודשים הראשונים היה רק אולפן, בלי שום בית ספר.

צבי הנדל: אחר כך, לאט-לאט, פעם בשבוע ילד הולך לבית ספר וממשיך ללמוד באולפן, ואחר כך הוא לאט-לאט מגיע לבית ספר כל יום, במשך כל השבוע.

צבי הנדל: רונית תירוש:     סליחה, היכן ראית שהיתה הפסקה של ההקלות?

צבי הנדל: אמנון כהן:     אני רואה כאן את השינוי בטבלה – זה מחוזר מנכ"ל.

צבי הנדל: קיבלנו את זה כולנו עוד לפני כן, רק בגלל זה הגעתי כי היתה החמרה.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי:     כך היה בתחילת הלימודים.

צבי הנדל: חוץ מזה, היתה אפשרות לעבור כמה בחינות בעל-פה משום שבתחילה אולי אדם יכול לדבר בעברית אבל כושר כתיבה זה דבר הרבה יותר קשה.

צבי הנדל: אחר כך היו שינויים, וכל שינוי היה לרעה.

צבי הנדל: אני חושב שהסיבה – אולי הסיבה החשובה ביותר של נשירת ילדים מבית ספר - זה ידע של השפה העברית.

צבי הנדל: ילדים לא יודעים עברית, הם לא יכולים לשבת בשיעורים משום שהם לא מבינים כלום והם מעדיפים ללכת לרחוב, וזה מה שקרה.

צבי הנדל: אני חושב שיש פתרון מאד פשוט – לחזור למה שהיה באמצע שנות ה-80 ואנחנו לא צריכים שום אקדמיה, שום ישיבות.

צבי הנדל: פשוט לחזור למצב שהיה קודם.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     יש עוד כמה נקודות, לא הזכרתי הכל.

צבי הנדל: קיים נושא של שיעורי עזר.

צבי הנדל: יש לפעמים מורה למתמטיקה שמלמד עברית – לא תמיד הוא יודע מספיק טוב איך להעביר חומר בלימוד שפה שנייה, ולא מדובר רק במורה עולה.

צבי הנדל: טיב המורים להוראת השפה – הם קצת מזלזלים.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי:     יש גם חיילות מורות שאולי יודעות עברית, אבל לא יודעות כיצד להעביר.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     גם שיעורי עזר שניתנים בזמן הלימודים ולא אחר הצהרים, מוציאים אותם מכיתת האם.

צבי הנדל: רונית תירוש:     אני רוצה ראשית לספר לכם שאני שבתי זה עתה מביקור – קצר אמנם – אבל ביקור ראשון שלי ברוסיה.

צבי הנדל: ביקרתי במוסקבה ולאחר מכן בסנט פטרסבורג.

צבי הנדל: לפני יציאתי לשם פגשתי גם תלמידים עולים במסגרת נעל"ה וקצת דובבתי אותם, קצת שמעתי מהם על קשיים, על בעיות, התלבטויות, לצד כמובן דברים יפים וטובים שקורים, אבל עניין אותי יותר לדעת מה עדיין טעון שיפור.

צבי הנדל: פגשתי גם את ההורים שלהם וגם מהם למדתי, ואני חייבת לומר שזה השלים לי הרבה את התמונה כדי להבין את מסכת הבעיות הכרוכה בקליטה ובשילוב טוב יותר שלהם בארץ.

צבי הנדל: אני מודעת למצב של קהילות העולים – ובעיקר עולים מחבר העמים, פחות עולים מאתיופיה שמשתלבים להערכתי בצורה חברתית טובה יותר משילובם של ילדי חבר העמים שנשארים יותר בקליקות סגורות שלהם, עם השפה שלהם – ואני חושבת שהבעיה היא אצלנו.

צבי הנדל: יורי שטרן:     אל תקראי לזה קליקות.

צבי הנדל: זה חברותות.

צבי הנדל: רונית תירוש:     חברותות.

צבי הנדל: אני מקבלת את התיקון.

צבי הנדל: הם נשארים בחברותות, אבל אני אומרת – אני רואה את הפן השלילי שבכך לא מתוך אשמה שקיימת בהם אלא אני לוקחת זאת על עצמנו.

צבי הנדל: אנחנו כנראה לא משכילים למצוא את הדרך לשלב אותם בצורה חברתית ראויה יותר.

צבי הנדל: אני מסתכלת גם מה קורה בצבא ואני רואה שיש לכך ביטוי המשכי גם בצבא, וזה נובע כנראה ממה שקורה בתיכונים שלנו.

צבי הנדל: זה לא קורה בגני הילדים, זה לא קורה בבתי ספר יסודיים, זה קורה יותר בגילאים המתבגרים כשהם כבר יותר מעוצבים.

צבי הנדל: אני מעלה את זה מבלי להציע פתרון כרגע משום שצריך לבדוק את הנושא בצורה מעמיקה יותר ולמצוא פתרונות נכונים.

צבי הנדל: מה שכן למדתי שם – ומדוע אני מזכירה את הביקור שלי ברוסיה – משום שיש הבדל בפרופיל העליה או בפרופיל העולים שעוזבים לטובת מדינות כמו ארצות-הברית ולאחרונה גם גרמניה לעומת מגוון העולים והחתך החברתי של העולים או החתך הסוציו-אקונומי של העולים שעולים ארצה.

צבי הנדל: זה בהקשר של הניסיון שלך להשוות.

צבי הנדל: יורי שטרן:     זה אולי בשנים האחרונות ממש, לא היה הבדל במשך כל העשור.

צבי הנדל: רונית תירוש:     לא סיימתי כלל את האמירה שלי.

צבי הנדל: אני מעלה את הנושא הזה משום שאני רוצה לקשור את הדברים לביקורת – האובייקטיבית כרגע, זאת אומרת ברמה עובדתית שיש לך אל מול הקליטה הלימודית והיכולת לממש פוטנציאל של הילדים בארצות-הברית לעומת מה שקורה במערכת החינוך בארץ.

צבי הנדל: אני מציינת כעובדה שיש הבדל מהותי בין חתך סוציו-אקונומי של עולים שעוזבים למדינות כמו ארצות-הברית ואני מוסיפה גם גרמניה, לעומת אלה שבאים לארץ.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     מאין הנתונים האלה?

צבי הנדל: רונית תירוש:     אני אומרת את זה ברמה האינטואיטיבית מההתרשמות שלי בביקור.

צבי הנדל: לא קראתי את זה בשום מקום, אני גם לא חושבת שנעשה מחקר בעניין, אבל שמעתי ופגשתי שם – וזו בעצם היתה מטרת הנסיעה שלי, לפגוש קבוצות עולים פוטנציאליות ואת מי שבעצם מעודד את העליה, גם אנשי הסוכנות וגם אנשי לשכת הקשר בנתיב – למדתי שהפרופיל שם הוא פרופיל שונה.

צבי הנדל: אני יכולה להניח שכתוצאה מכך יש לזה גם השלכות על הקליטה הטובה או הפחות טובה בנושא הלימודי.

צבי הנדל: אין ספק שאובייקטיבית, הנתון הזה של קשיי קליטה והסתגלות שקיימים בארץ – שכנראה קשים יותר ממה שמדינות בארצות-הברית מאפשרות – זה גם מוסיף על הקושי, והא ראיה שיש נשירה שאינני יודעת להגדיר אותה במספרים ובאחוזים אבל נשירה של ילדים מהמערכת כתוצאה מהרצון לסייע להוריהם בנטל הכלכלי במשפחה.

צבי הנדל: בכל אלה לא משנה כרגע מי אשם, מי לא אשם – בוודאי שאני לוקחת את האשמה על החברה הישראלית – אבל בעובדה זה מקשה על היכולת שלהם להשתלב במערכת הלימודית ולנצל ולממש בעיקר את הפוטנציאל המאד גבוה שיש לרבים מהם.

צבי הנדל: אני לא אומרת, יש גם רבים מהם שעדיין מממשים בצורה יוצאת מן הכלל את הפוטנציאל ואנחנו מתגאים בהם ומתברכים בהם באולימפיאדות שונות, כאשר הם מגיעים להישגים בלתי רגילים.

צבי הנדל: אנחנו מאד גאים בהם וזה באמת בסיס החינוך שהם קיבלו דווקא במדינות חבר העמים.

צבי הנדל: זה להערה שנשמעה, היה חשוב לי להעלות את הנושא הזה.

צבי הנדל: אנחנו ממקדים את הדיון היום בעיקר בנושא של שפה – שפה שנייה, הוראת שפה שנייה לעולים, שפה עברית כשפה שנייה לעולים.

צבי הנדל: אני מודה שמי שמלמד היום את העולים את יסודות השפה העברית הם לא מורים שהוכשרו להוראת שפה שנייה.

צבי הנדל: מי שיודע עברית ונכון היה לתת את זמנו, שירותיו ויכולותיו לעולים – התקבל ונתנו לו לעשות את המשימה הזאת.

צבי הנדל: אין ספק שהוראת שפה זרה שנייה כרוכה בכישורים שצריך להכשיר, צריך ללמוד, צריך לפחות לימודי תעודה, אם לא תואר.

צבי הנדל: אנחנו, לכן, הקימונו את הוועדה בראשות הלית הולשטיין וכן פרופ' אילנה שוהמי, תמר לוין – מי שמתמחה בהוראת השפה העברית – ואנחנו מתעתדים לקבל את הממצאים של הוועדה הזאת לקראת סוף חודש יוני ונראה מה בפיהם.

צבי הנדל: במקביל, כדי לא לאבד את המומנטום הזה של חודשי הקיץ שבהם ניתן לעשות איזשהן השתלמויות והנחיות לקראת פתיחת שנת הלימודים תשס"ג, עשינו את הדברים הבאים.

צבי הנדל: ראשית, אנחנו במהלך חודשי הקיץ מקיימים ימי עיון גם למנהלי בתי ספר וגם למנהלי  מחלקות חינוך ברשויות וכן יום עיון ארצי שיוקדש לנושא רכישת העברית כשפה שנייה, משום שאנחנו רוצים להעלות למודעות שזה לא משהו חובבני שכל מי שיודע עברית יכול ללמד, כדי שבד בבד עם ההנחיות שניתן – ואני תכף אפרט – יבינו המנהלים שחייבים להעלות זאת לרמה כזאת שמדובר במומחיות.

צבי הנדל: במקביל, במהלך שנת הלימודים תשס"ג אנחנו נקיים מערך השתלמויות בהיקף של כ- 3,200 שעות למורים המלמדים עולים, זאת אומרת להכשיר את אלה שכבר מלמדים עולים ושנרתמו למשימה הזאת.

צבי הנדל: זה ברמה של השתלמויות והדרכה.

צבי הנדל: בנוסף, בעזרת האוניברסיטאות והמכללות להכשרת מורים, נקיים במהלך תשס"ג השתלמויות בנות 112 עד 168 שעות למדריכי קליטת עליה – מה שנקרא קל"ע – כחלק מלימודי תעודה.

צבי הנדל: בשונה ממה שציינתי קודם שזה הכשרה והשתלמויות למי שכבר בשטח, אנחנו גם נקיים מסלול שסופו קבלת תעודה למי שיהיה מוכן להכשיר את עצמו ברמה הזאת ובהיקף הזה שציינתי של 112 עד 168 שעות.

צבי הנדל: במקביל, אני רוצה עוד לציין שבמהלך הקיץ אנחנו נקיים סמינרים – הזכרתם מורות חיילות שאנחנו נעזרים בהן כדי לתת סיוע בבתי ספר עתירי עולים, לא כמי שילמד כמורה מול כיתה אלא ככוח מסייע.

צבי הנדל: אנחנו נעביר להם במהלך הקיץ סמינרים על מנת לבסס את ההכשרה שלהם כמי שיוכל לסייע למורים בשטח.

צבי הנדל: זה מבחינת המורים עצמם, כוח ההוראה.

צבי הנדל: במקביל, הכנו ואנחנו כבר להערכתי לקראת סיום הכנת ערכות וחומרי למידה שיתאימו יותר ונצייד בהם את אותם מורים שילמדו בשטח, מורים שאני מקווה שנכשיר אותם באופן ראוי יותר.

צבי הנדל: נצייד אותם בערכות ובחומרי למידה מתאימים.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     שעד היום לא היו קיימים?

צבי הנדל: עודי בהט:     לא בשנים האחרונות בכל אופן.

צבי הנדל: רונית בהט:     לא היו קיימים בשנים האחרונות אבל אנחנו בעניין הזה גם בקשר צמוד עם אותה ועדה שאנחנו רוצים לקבל את המלצותיה ולהתאים את החומרים להמלצות הוועדה.

צבי הנדל: אנחנו גם מוציאים הנחיות לשטח כבר במהלך הקיץ הזה לקראת פתיחת השנה למנהלים עצמם בבתי הספר ולמפקחים על מנת להדק את הפיקוח על ניצול השעות.

צבי הנדל: אמרתי זאת גם בישיבה הקודמת – יש הרבה מאד משאבים שמוזרמים לנושא העלייה, ואם התוצאות הן כפי שהן באות לידי ביטוי, סימן שאנחנו לא מנצלים את זה נכון.

צבי הנדל: התפקיד שלנו היה לבדוק היכן הכשלים שלנו.

צבי הנדל: גם ראינו שלא כל השעות מנוצלות לטובת עולים, ויתרה מזו – הן גם לא מנוצלות במודלים נכונים, זאת אומרת לפעמים הן מנוצלות לטובת עולים אבל לא על פי המודל הנכון.

צבי הנדל: אתה ציינת למשל שמוציאים תלמיד בבוקר ומלמדים אותו על חשבון שיעור אחר, אזי הוא יוצא נפסד בשיעור הזה ואז אני צריכה לתגבר אותו בשיעור שהוא הפסיד.

צבי הנדל: אולי השיטה היא באמת בהמשך יום הלימודים, או בשעות אחר הצהרים והערב לאחר שהם קצת מתרעננים ובאים בכוחות מחודשים כדי לקבל את התוספות.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אפילו השכל הישר אומר שאי אפשר לתת בבתי ספר שיעורי שפה במקום מתמטיקה.

צבי הנדל: רונית תירוש:     את צודקת, אבל אני אומרת מה היה בשטח.

צבי הנדל: המצב הוא קיים ואני מנסה היום לשפר אותו.

צבי הנדל: זה שברור לך, ואולי לי ולעוד כמה אנשים – עובדה שבפועל קרה הפוך ואנחנו בעניין הזה ניתן הנחיות מאד ברורות.

צבי הנדל: יש דברים שלא נאפשר בהם למנהל להתלבט כן או לא.

צבי הנדל: יש דברים שאנחנו נאמר כהנחייה – אין לתת על חשבון.

צבי הנדל: אמנון כהן:     מי מפקח?

צבי הנדל: רונית תירוש:     המפקחים.

צבי הנדל: לכן אמרתי שלצד ההנחיות למנהלים אנחנו נצייד בהנחיות האלה את המפקחים ונהדק את הפיקוח שאכן הדברים קורים ולא יתמוססו.

צבי הנדל: אנחנו גם נוודא מעקב אחר הישגים – כי תהליכים לימודיים זה לא עניין שמהיום למחר– אבל שלא נימצא במצב שבעוד שנה או שנתיים שוב ניווכח שההישגים הלימודים יורדים והישגי הבגרויות יורדים ותוצאות כאלה שהן בהחלט לא לרוחנו – לפחות לנוכח המשאבים הרבים שאנחנו משקיעים.

צבי הנדל: אמנון כהן:     האם היום יש את הפיקוח?

צבי הנדל: האם יודעים מה היה קודם ולאן תלמיד הגיע כרגע, או שמהיום מתחילים?

צבי הנדל: עודי בהט:     יש מדידות בתוך בתי הספר של בתי הספר.

צבי הנדל: מה שהמנכ"לית אומרת הוא שתהיה מדידה מטעם המשרד בחתך של מה צריך להיות אחרי חודש אולפן, מה צריך להיות כדי לעבור מכיתת אולפן לכיתה משלבת, באופן מערכתי.

צבי הנדל: רונית תירוש:     אנחנו נציב סטנדרטים.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אני מציעה לראות את חוזר המנכ"ל של 1998.

צבי הנדל: שנית, לרשום פרסונלית תוספות שיעורי עזר כמו בחינוך המיוחד.

צבי הנדל: וילמה מאור:     מדוע אי אפשר לעשות זאת כמו בחינוך המיוחד, כך שהמנהל חייב בדיווח שוטף לגבי כל פעילות ופעילות שנעשית?

צבי הנדל: רונית תירוש:     חינוך מיוחד זה סיפור אחר משום שבחינוך מיוחד הם נמצאים בקבוצות נפרדות וכל הפיקוח נעשה PER הקבוצה ועוקב אחריה.

צבי הנדל: כאן אנחנו לוקחים אותם מתוך הכיתות ורוצים לבדוק אותם.

צבי הנדל: מה שניסה לומר עודי וגם אנוכי – שאנחנו נציב סטנדרטים שמחייבים כל ילד – לא שנגיד כל אחד יגיע למקסימום שלו, כלומר יש בסיס שלא נתפשר עליו.

צבי הנדל: כאשר חבר הכנסת כהן הזכיר שיש מנהלים שנותנים יותר, זה בדיוק העניין.

צבי הנדל: אם אתה מחוייב להביא לסטנדרטים ובעזרת המשאבים שלנו לא הצלחת – חובה עליך למצוא את המשאבים האחרים, או את המודלים האחרים או את הפטנטים האחרים, זאת אומרת אתה צריך להביא אותם לסטנדרטים וכדי שנוודא עמידה בסטנדרטים אנחנו נעשה מבחני משוב ארציים, שאנחנו נבדוק אותם ברמה ארצית שאכן הם עמדו בסטנדרטים.

צבי הנדל: זה לא משוב שישווה מי לעומת מה, זה לא מעניין אותי.

צבי הנדל: אנחנו נציב סטנדרט שהם יגיעו אליו ואני רוצה לבדוק שהגיעו.

צבי הנדל: זה בהחלט דבר חדש וזה בהלימה לסטנדרטים ומשוב שאנחנו עושים בכלל במערכת.

צבי הנדל: מה שקורה במערכת היום זה שכל אחד מפרש אחרת את המחוייבות שלו ואת האחריות שלו להביא את כל אחד מתלמידיו לרמה כזו או אחרת.

צבי הנדל: יש איזו אופנה שכל אחד יממש את הפוטנציאל שלו וההשוואה תהיה בהתייחס למה שהוא היה ולאן הוא הגיע, ואנחנו אומרים – זה יפה, זה נהדר, אבל עדיין זה מחייב את כולם להגיע לפחות לרף שהוא מחייב  ומשותף לכולם.

צבי הנדל: זה נכון גם לסקטור האחר ובוודאי לסקטור של העולים, שכאן יש לנו גם מנדט מוסרי לדרוש את זה משום שאנחנו כאן משקיעים כסף "צבוע".

צבי הנדל: אנחנו משקיעים משאבים צבועים ואנחנו רוצים לראות תוצאות.

צבי הנדל: אני רוצה לסכם ולסיים לפני שאולי עודי יוסיף, שבניגוד לכל סעיפי התקציב במשרד שבהם קיצצנו בין 5% ל- 30%, אחד הסעיפים היחידים שלא נגענו בו – ואמרתי את זה אז ואני עדיין אומרת זאת היום – משום שמאז ועד היום היו לנו נדמה לי עוד שני שלבים של קיצוץ.

צבי הנדל: למרות זאת, אני עדיין עיקשת בדעתי לא לקצץ בסעיף העולים ואני מקווה שיעמדו לי כוחותיי עדיין לא לגעת בזה.

צבי הנדל: יש לנו קיצוץ נוסף של 127 מיליון ועוד שביתות של ארגוני המורים, שהיום דורשים בריש גלי לעשות הסטות – הם אומרים תסיטו את הקיצוץ שעשיתם בשעות לחטיבה עליונה, לקחת ממקומות אחרים.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     רוב מוחלט בציבור הישראלי – ולא עשיתי סקר – לא מבין את השביתה של ארגון המורים העל-יסודי.

צבי הנדל: אני מביע בכך את השתתפותי בחוסר ההבנה המוחלט הזה, עם כל הכבוד.

צבי הנדל: עודי בהט:     כמה דברים נקודתיים.

צבי הנדל: ראשית, באשר לנושא של אינפורמציה נאמר כאן לא פעם ולא פעמיים במשך השנה שיש לפעמים חוסר ידע, חוסר מידע שזורם גם אל הורים וגם אל מנהלים ומורים.

צבי הנדל: בעניין הזה, על שתי הבמות האלה – גם על במת בית הספר – יונחו הוראות והנחיות מדוייקות באשר לניצול השעות ש"צבועות" לגמרי לנושא הזה – הצעה ומתן אפשרויות שונות איך לנצל את השעות האלה, מתי, וכדומה.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אבל אין פיקוח.

צבי הנדל: הוראות יש.

צבי הנדל: עודי בהט:     אני אגיע לפיקוח.

צבי הנדל: במקביל, גם באתר האינטרנט של המשרד ואולי גם בדרכים אחרות להביא לידיעת ההורים וגם הילדים עצמם את העניין של שיעורי העזר.

צבי הנדל: אגב, שיעורי עזר מתקיימים והם "צבועים".

צבי הנדל: נכון אולי שלא תמיד הילדים יודעים ששיעור זה וזה הוא בעצם מה שנקרא שיעור עזר לעולים.

צבי הנדל: הילדים לא יודעים שקוראים לזה כך.

צבי הנדל: מכל מקום, בקרת התקן של המשרד שעובדת על כלל המערכת וגם הבקרה של המפקחים לקליטת עלייה מעלה חד-משמעית שהשעות ה"צבועות" האלה ניתנות ב- 98% או ב- 99% לילדים העולים בגין אותם עולים במקצועות שונים.

צבי הנדל: מרינה סולודקין:     אדוני, הכל בסדר, רק העולים לא יודעים זאת.

צבי הנדל: עודי בהט:     לא אמרתי שהכל בסדר.

צבי הנדל: לגמרי לא הכל בסדר וחלק מהבעיות באמת נוגעות להכשרת מורים, למיומנות שלהם במקצוע הזה שנקרא הוראת עברית כשפה שנייה, שהוא מקצוע בכל העולם שעומד בפני עצמו, דיסציפלינה בפני עצמה, ובארץ היא לא קיימת במסלולי הכשרת המורים.

צבי הנדל: דבר נוסף שרציתי להדגיש – ישנם פרוייקטים בשילוב חברתי.

צבי הנדל: המנכ"לית דיברה קודם על הנושא של הקליטה החברתית.

צבי הנדל: אנחנו מתכוונים בשנת תשס"ג להרחיב מאד את הפרוייקטים האלה - שלהבת, מעגלים וכו' - בבתי ספר עתירי עולים ולהפעיל אותם בבין 100 ל-150 בתי-ספר עתירי עולים, שזה בהחלט מספר נכבד לגבי הפרוייקט הזה.

צבי הנדל: באשר למניעת הנשירה – אנחנו מזהים את הבעיה הקשה של הנשירה כיוצאת מחטיבת הביניים ומעלה, ועל כן אנחנו מתכננים פרוייקט שהוא בעצם עוסק עוד לפני מניעת הנשירה באיתור ה"פלח הבעייתי" של תלמידים עולים שהם פוטנציאל בסופו של דבר לנשירה, מתוך רצון לטפח אותם ואת דימויים העצמי בתוך המערכת החל בכיתה ז' כדי ליצור מצב שהמחוברות שלהם לתוך המערכת תהיה כזאת שממדי הנשירה אכן יירדו.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     תרחיב מעט בבקשה.

צבי הנדל: עודי בהט:     אני אסביר.

צבי הנדל: ישנן כמה יחידות במשרד שעוסקות בנוער המנותק.

צבי הנדל: זה מתחיל בנוער המנותק של ממש, שכבר לא נמצא בבתי הספר, וזה סיפור אחד.

צבי הנדל: ישנו הטיפול של הביקור הסדיר כאשר ישנה נשירה סמויה, והילדים נעדרים מבית הספר ושם מגיע  הביקור הסדיר.

צבי הנדל: רונית תירוש:     נוער בסיכון.

צבי הנדל: עודי בהט:     אבל, ישנו החלק שלפני כן – כשמגיע ילד לכיתה ז', והרי ישנם מאפיינים לילד שנושר- ישנם תנאים סוציו-אקונומיים, רמת משמעת, עברית, דימוי עצמי, וכדומה.

צבי הנדל: אם אנחנו נזהה אצל ילד כזה שניים או יותר ממרכיבים שהם פוטנציאליים, שהם אחרי כן גורמים אפשריים לנשירה – ימונה מורה בבית הספר, בייחוד לחטיבות ביניים כאשר המחנך מפסיק להיות מספר גדול מאד של שעות בכל כיתה.

צבי הנדל: מתוכנן לתת תחומי אחריות ברורים למורה שירכז את אותו פלח של ילדים, כך שבסופו של דבר אם תהיה נשירה באותו בית ספר, היא תהיה לגבי הילדים האלה.

צבי הנדל: לכן, תשומת לב מיוחדת תינתן, כולל איזשהם מנגנונים וכלים – אנחנו עובדים על כך במשותף עם הג'וינט – כלים מסוימים שיינתנו לאותו רכז של הפרוייקט הזה בתוך בית הספר כדי למנוע בסופו של דבר את הנשירה.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     מתי זה אמור להיות?

צבי הנדל: עודי בהט:     	אני מקווה שפיילוט ייצא לדרך בתשס"ג, אבל זהו פיילוט בשלב זה.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:     	האם זה מתוקצב?

צבי הנדל: עודי בהט:     	הבעיה היא לא תקצוב כרגע.

צבי הנדל: האם יש לך את הכלים שאתה יודע לתת?

צבי הנדל: עודי בהט: זה ממש בשבועות אלה בעבודה משותפת עם הג'וינט.

צבי הנדל: יורי שטרן: האם זה משולב גם עם העובדים הסוציאליים מבחינת טיפול במשפחה?

צבי הנדל: עודי בהט: זה משותף בתוך בית הספר על ידי כל הצוות הבין-מקצועי של בית הספר.

צבי הנדל: יורי שטרן: אבל לא מדובר רק על הילד, גם על הסביבה שלו.

צבי הנדל: עודי בהט: בדיוק זה יהיה תפקידו של אותו מורה, אותו איש צוות בבית הספר - לרכז סביבו את כל הגורמים המטפלים, כולל הקהילה והבית, כולל הגורמים המטפלים בתוך בית הספר.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: זאת אומרת שאנשים בבית הספר – מורים ועובדים סוציאליים – צריכים לדעת לגבי כל ילד מה המצב הסוציו-אקונומי, מה הדימוי העצמי, וכו'.

צבי הנדל: עודי בהט: זה נעשה בכל מקרה לגבי כל ילד שמגיע לבית ספר.

צבי הנדל: בדרך כלל זה צריך להיעשות, לאו דווקא לגבי עולים.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: אם זה ייצא לפועל, לדעתי זה דבר יוצא מן הכלל בקטע הזה.

צבי הנדל: הם יאתרו – הרי יש מאפיינים לפני שנושרים.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: זה ברור שיש מאפיינים, אבל איך יודעים?

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:

צבי הנדל: אם יידעו לאתר – מתוך החמישה מאפיינים – שאצל מישהו מתקיימים שניים או יותר, אזי הם "מתלבשים" עליו.

צבי הנדל: אם השלב הזה יתבצע בחוכמה וביידע, עם כלים מקצועיים – ההמשך הוא ברור שאז בודקים גם בבית.

צבי הנדל: עודי בהט: שתי הערות לגבי דברים שנאמרו כאן.

צבי הנדל: באשר לאולפנים – יש בארץ בסביבות 150 כיתות אולפן.

צבי הנדל: נכון שחלקם הגדול של האולפנים הם היום לתלמידים יוצאי אתיופיה משום שהעלייה בעיקרה היום היא של יוצאי אתיופיה, שמגיעה הרבה.

צבי הנדל: מרינה סולודקין: מה אתה אומר.

צבי הנדל: ..

צבי הנדל: עודי בהט: אני אגיד את המספרים המדויקים.

צבי הנדל: תלמידים שמגיעים מאתיופיה, מגיעים בדרך כלל בקבוצות יותר גדולות ממרכזי קליטה.

צבי הנדל: כיתת אולפן אי אפשר לקיים עבור ארבעה ילדים שמגיעים במועדים מאד שונים זה מזה בתוך בית הספר.

צבי הנדל: לכן, בדרך כלל בכיתות הקלט האלה נמצאים היום יוצאי אתיופיה, פחות נמצאים יוצאי חבר העמים בכיתות כאלה, ואף על פי כן אנחנו כן מעודדים את הקמת האולפנים האלה – אם זה יהיה אולפן של שתי חטיבות ביניים בעכו, יחד מתארגנים ועושים אולפן ואם זה אולפן משותף עירוני בהרצליה או בכל מקום אחר.

צבי הנדל: מרינה סולודקין: בהרצליה אין הרבה עולים.

עודי בהט: אני לא יודע אם הרבה עולים, אבל דווקא בהרצליה לקחו את כל בתי הספר היסודיים ובבית ספר אחד ישנה כיתת אולפן מצויידת של 30 ילדים עולים.

עודי בהט: בהתייחס לדבריה של חברת הכנסת מרינה סולודקין – העידוד הזה הוא לא רק במלים, אלא החל משנה הבאה אנחנו גם ניקח כיתות אולפן יותר קטנות, שאין בהן 25 או 30 תלמידים כפי שהיה אפשר לעשות פעם, ונעבה אותם בשעות מעבר לשעות הזכאות כדי לקיים ולייצב יותר ויותר מסגרות של כיתות אולפן כאלה.

עודי בהט: וילמה מאור: כמה תלמידים?

עודי בהט: עודי בהט: עוד לא קבענו.

עודי בהט: אם ישנם 14-15 תלמידים בכיתה וזה נותן להם קצת פחות שעות ממה שצריך לכיתה שלמה – אז הוספנו שש או שמונה שעות לכיתה כזאת כדי לקיים שם את המסגרת של האולפן.

עודי בהט: זה נעשה כבר באחרונה לא מעט.

עודי בהט: יורי שטרן: לפני כמה חודשים, בישיבה בנושא הזה של הוראת עברית גם למבוגרים, ביקשנו שינוי הקריטריון הכמותי שיאפשר הקמת כיתות עם מסה קריטית פחות גדולה.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: דיברנו על כך, אבל עדיין לא קיבלנו תשובה.

עודי בהט: נגיע לזה, עוד נקבל תשובה.

עודי בהט: אגודה ישראלית למען ילדים עולים, אלי זרחין, מה יש לך לחדד לנו?

עודי בהט: אלי זרחין: קודם כל, אנחנו רוצים להודות לאדוני היושב ראש, לחברת הכנסת מרינה סולודקין ולכבוד חברי הכנסת שתמכו בוועדה הזאת, ועדת העליה והקליטה, בנושא של בגרויות לתלמידים עולים.

עודי בהט: כמו כן, למנכ"לית של משרד החינוך שהגיעה לוועדה ואנחנו יודעים כמה חשוב לה הנושא הזה.

עודי בהט: יורי שטרן: זו לא פעם ראשונה שאנחנו יושבים בנושא הזה.

עודי בהט: אלי זרחין: היה דיון על שעות עולים.

עודי בהט: לגבי תלמידים עולים – הוקם אתר אינטרנט של התלמידים, שקראו לו "זה אמת".

עודי בהט: כל יום הם נותנים תשובה לאותם אתרים אנטי-ישראלים ששולחים אלינו.

עודי בהט: רונית תירוש: מבית ספר יוהנה ז'בוטינסקי.

עודי בהט: אלי זרחין: אנחנו כל הזמן שואלים את עצמנו מי מרוויח מהשיעורים ומדוע ילדים לא מרוויחים.

עודי בהט: למה איגור שיושב כאן שהגיע עם ציונים גבוהים מרוסיה, אחרי שלוש שנים בבית ספר – מסיים בית ספר בלי תעודת בגרות.

עודי בהט: הוא יודע היסטוריה, הוא יודע תנ"ך, הוא יודע ספרות, הוא יודע תולדות האמנות ועיצוב – הוא לא יודע לכתוב את זה.

עודי בהט: מדוע מריאנה בכיתה י"א – שהיא תלמידה מצטיינת בפיסיקה – עדיין לא יכולה לכתוב מכניקה וחשמל בעברית?

עודי בהט: היא יכולה לספר על זה בעברית, היא עדיין לא יודעת לכתוב.

עודי בהט: למה שלא תהיה לה בגרות?

עודי בהט: למה אצל רומן כל הכיתה הוגדרה ככיתת עולים בלי בגרות?

עודי בהט: – כיתת הכוון, כיתת אתגר היום קוראים לזה.

עודי בהט: בית הספר אומר דוגרי – הילדים האלה תוך שנתיים לא יהיו מסוגלים להגיע לרמה בעברית שהם יכולים לעשות את כל הבחינות בעברית.

עודי בהט: אנחנו מדברים על שעות עזר.

עודי בהט: לי קצת קשה לקבל, מר בהט, מה שאמרת כי אני יודע ששעות עולים הן שעות נוספות.

עודי בהט: זה לא במקום מתמטיקה, כי בית ספר לא מחזיר כסף חזרה למשרד החינוך עבור שעת מתמטיקה.

עודי בהט: אז יכול להיות שתלמיד באמת מקבל קבוצת כדורגל נוספת בבית ספר – וזה טוב לעולים – אבל כרגע הוא צריך עברית.

עודי בהט: כרגע הוא צריך שיישב אתו רומן ויסביר לו בעברית קלה מה שהוא לא הבין בכיתה, ואני חושב שזה לא קיים משום שאין פיקוח.

עודי בהט: אני יכול להגיד שברחובות שבה אני גר, באף בית ספר אין כיתת עולים, אין אולפן.

עודי בהט: אפשר להגיד שאין שם הרבה עולים – שזה לא נכון, אנחנו יודעים שזה לא נכון – אבל בית ספר לא חייב.

עודי בהט: החוזר הקודם חייב בית ספר במשך שלושה חודשים לפתוח אולפן.

עודי בהט: החוזר החדש ביטל את ההתחייבות הזאת.

עודי בהט: מנהל בית ספר שלנו החליט שיש אולפן עברית, מנהל בית ספר אחר מחליט שאין אולפן עברית.

עודי בהט: אף אחד לא שואל אותו, אף אחד לא בא אליו בטענות.

עודי בהט: לכן, אדוני היושב ראש, אני הייתי רוצה לתת במה לתלמידים כי אני חושב שאני מדבר על מה טוב להם.

עודי בהט: אני מרגיש לא נוח כי הם יושבים כאן, אני חושב שהם יוכלו לספר טוב יותר.

עודי בהט: גם המורה, יש לו 15 תלמידים, הם פשוט לא מדברים עברית אחרי שנה בארץ.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: בבקשה.

עודי בהט: מריאנה רנקוב:

עודי בהט: מה שאני רוצה להגיד, שמאד קשה לי – קשה מבחינת עברית.

עודי בהט: זה שאני יודעת פיסיקה טוב, אני יודעת את זה וגם מחשבים ואני צריכה לשבת עם המורה בכל המבחנים כדי שאני אסביר לו ברוסית או בעברית קלה מה שאני רוצה להגיד, והוא אחר כך מתרגם לי מה שאני צריכה להגיד.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: עם איזה מורה את עושה את זה?

עודי בהט: עם המורה של הכיתה?

עודי בהט: מריאנה רנקוב: כן, עם המורה של הכיתה.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: זאת אומרת, הוא יושב אתך בנפרד לאחר הלימודים?

עודי בהט: מריאנה רנקוב: לא.

עודי בהט: כשאני כותבת מבחן, לגבי השאלות שאני צריכה לענות בעברית, אני מסבירה לו מה אני רוצה להגיד והוא מתרגם.

עודי בהט: יורי שטרן: הוא בעצם מטוב ליבו עושה את זה ויכול היה לא לעשות את זה.

עודי בהט: מריאנה רנקוב: זה במבחנים, אבל זה לא בבגרות ולא במתכונת.

עודי בהט: גם בחינה נניח באנגלית – אני עושה אותה באנגלית ואני צריכה לתרגם אותה לעברית כדי שיהיו לי 20 נקודות, ואני לא יכולה לעשות זאת כי אני יכולה לתרגם את זה לרוסית – אני משתמשת במילון רוסי – וקשה לי לתרגם את זה לעברית.

עודי בהט: זה מה שקשור לבגרויות.

עודי בהט: אני רוצה להוסיף משהו לגבי שיעורי עזר.

עודי בהט: אני עולה חדשה יחידה בכיתה, אני לא לומדת היסטוריה כלל כי בשיעורים שיש היסטוריה לעולים חדשים אני צריכה להגיע לפיסיקה ולמחשבים.

עודי בהט: כשביקשתי מהמנהל ומהסגנית מנהל, הם אמרו לי שלא, אני לא זכאית לשיעורי עזר ואני בכלל לא לומדת היסטוריה, אז איך בשנה הבאה אני אעשה את הבגרות?

עודי בהט: אבל יש לי זכות לקבל שיעורי עזר, נכון?

עודי בהט: ואני לא מקבלת שום דבר, אף שיעור.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: את הבהרת את עצמך יפה ומובן.

עודי בהט: אני רוצה להגיד מילה כדי שנבין את הפרופורציות.

עודי בהט: אני רוצה קצת לפרגן ליושבת לימיני.

עודי בהט: משרד חינוך זה דבר ענק.

עודי בהט: רק מי שלא היה שם ולא מכיר אותו קצת, לא מבין איזה היקף מדהים יש בו.

עודי בהט: מנכ"לית המשרד – אני בטוח, בלי לשאול אותך, ולא צריך לשכנע אותך שחשוב לטפל בעולים הכי טוב שאפשר, אבל לאדם נורמלי יש רק 24 שעות ביממה, יש לו המון צרות לפניו והסיבה העיקרית שאנחנו מקיימים את הישיבה הזאת, שאנחנו מכריחים אותך להתנתק מכל העולם ולשבת אתנו עכשיו ולשמוע בפוקוס את הבעיות בנקודה הספציפית הזאת.

עודי בהט: לכן, חשוב שתתבטאו.

עודי בהט: לא צריך לכעוס עליהם, כולם רוצים – הנה, מר בהט מקבל משכורת, כל עולמו צריך להיות בעולים ויש עוד עובדים כאלה – אבל לא תמיד הם יודעים איך זה מגיע בסוף לקצה, ואתם הקצה, אתם צריכים לקבל בסוף את השירות.

עודי בהט: והיא יושבת – אני לא אומר זאת לגנאי – באולימפוס.

עודי בהט: אנחנו מחברים עכשיו את הקצוות.

עודי בהט: לכן, תרגישו חופשי, זה חשוב מאד , פשוט היא לא יכולה להגיע לכל דבר.

עודי בהט: בבקשה, איגור, איפה אתה לומד?

עודי בהט: איגור סנדלר: ב"יוהנה ז'בוטינסקי.

עודי בהט: אמנון כהן: כמה זמן אתה בארץ?

עודי בהט: איגור סנדלר: חמש שנים.

עודי בהט: אלי זרחין: אדוני היושב ראש, לפני כן הוא היה בפנימייה.

עודי בהט: כמעט שנתיים וחצי הוא היה בחוץ בלי שום סיוע, בלי עברית, הוא בא לפנימייה כדי ללמוד עברית.

עודי בהט: לכן, כשהוא אומר חמש שנים, הוא בעצם רק שנתיים וחצי בבית הספר.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: איגור, יש לך חברה?

עודי בהט: איגור סנדלר: עוד לא.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: אני ממליץ לך שכשתמצא חברה, תמצא אחת שדוברת רק עברית.

עודי בהט: זה יהיה האולפן הכי טוב שלך.

עודי בהט: אתה עכשיו בכיתה י"ב ומתוך חמש שנים שאתה בארץ, שנתיים לא למדת בכלל?

עודי בהט: איגור סנדלר: אפשר להגיד שקצת למדתי.

עודי בהט: הייתי בכיתה ט' בבית ספר, שם היו 40 ילדים בכיתה.

עודי בהט: הייתי לבד, לא ידעתי טוב עברית.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: היית עולה חדש יחיד בכיתה של 40 ילדים.

עודי בהט: איגור סנדלר: כן.

עודי בהט: שם עזרו לי רק במתמטיקה.

עודי בהט: אחרי זה באתי ללמוד ביוהנה ז'בוטינסקי.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: האם אתה מגיע כל יום לבית ספר?

עודי בהט: איגור סנדלר: כן.

עודי בהט: היו"ר צבי הנדל: מה אתה חושב על כך שאתה בכיתה י"ב ולא כל כך מדבר עברית – כמה אתה חושב שאתה באמת אשם וכמה אתה חושב שאני אשם?

עודי בהט: נניח שאני זה המדינה.

עודי בהט: (תרגום לרוסית על ידי חבר הכנסת יורי שטרן).

עודי בהט: איגור סנדלר: - - -

יורי שטרן: עובדה שבחור צעיר – שזה הגיל שבו השפה נתפסת מאד מהר – נמצא כאן חמש שנים ואנחנו רואים את התוצאה.

יורי שטרן: גם אם יש כאן אשמתו, זה נורא ואיום שכך המערכת פועלת.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: בעצם אחר הצהרים ברור שהוא מדבר עם החברים בשפת האם, ברוסית, אבל עדיין התפקיד שלנו הוא לתת לו את הכר הכי רך או את התנאים הכי מחייכים.

יורי שטרן: עדיין לא כל האשמה אצלנו, ברור.

יורי שטרן: אסמרה אקלה, האם אתה רוצה להוסיף, לחדד?

יורי שטרן: אנחנו נחכה עד אשר המנכ"לית תחזור, היא יצאה לשיחה דחופה.

יורי שטרן: אלי זרחין: יוהנה ז'בוטינסקי זה כפר נוער שכ-200 תלמידים בו הם תלמידי פנימייה וכמעט 800 הם תלמידים אקסטרניים.

יורי שטרן: מדובר על כ- 90% עולים, שרובם הם תלמידים שנפלו ממסגרות ביישובים, לא השתלבו שם ובאו אלינו כי ההורים חייבים להשתתף בתשלום על הסעות.

יורי שטרן: נניח ילד מבית שמש – משקיע שעה נסיעה באוטובוס אלינו, זה לא מחיים טובים.

יורי שטרן: יורי שטרן: מה זה אומר שזה אקסטרני?

יורי שטרן: אלי זרחין: ההורים אוספים כסף, בבוקר יש אוטובוס שלוקח את התלמיד לבית ספר.

יורי שטרן: אקסטרני זה אומר שהם לא ישנים שם.

יורי שטרן: הלימודים הם כל יום עד שעה 16:00.

יורי שטרן: וילמה מאור: בבית הספר הזה אין אולפנים לעברית?

יורי שטרן: אלי זרחין: יש אולפנים לעברית, אבל שוב – אנחנו מדברים למשל על איגור שבשנים הראשונות שהוא היה בארץ לא היה לו בבית הספר אולפן.

יורי שטרן: משרד החינוך קובע את הזכאות שלו של שלוש שנים.

יורי שטרן: אצלנו במקרה מנהל הכפר החליט שאנחנו לא שמים לב כמה זמן תלמיד נמצא בארץ, הוא שלח אותו לאולפן.

יורי שטרן: הוא הלך לאולפן, אבל הוא צריך יותר.

יורי שטרן: הוא יושב בכיתה והוא אומר - אני יכול ללמוד היסטוריה, אני יכול ללמוד ספרות, אני מבין תנ"ך – הוא רק לא יודע לכתוב את זה.

יורי שטרן: כפי שאמר פרופסור בריילובסקי, לפני שנתיים אפשרו לענות בעל-פה.

יורי שטרן: איגור נשאר בלי בגרות והוא תלמיד מצטיין, ואני אומר לך שהוא מגיע כל יום לבית ספר.

יורי שטרן: מי שיבוא אלינו – וכולם מוזמנים – בהפסקות אתם תשמעו הרבה עברית, אתם תיכנסו לכיתה, שם אין לימודים ברוסית, הכל מלמדים בעברית.

יורי שטרן: הבעיה היא שיש תלמידים – כמו בכיתה של רומן, כמו איגור – שזה עוזר לו עד גבול מסוים.

יורי שטרן: יותר מזה – פונים אלינו, וחבל שראש ענף הקליטה של צה"ל יוסי דבוש לא נמצא כאן.

יורי שטרן: הוא אומר – מה לעשות עם החיילים שנמצאים שמונה, עשר שנים בארץ ולא יודעים עברית.

יורי שטרן: יורי שטרן: נוצרת כאן פגיעה בביטחון המדינה.

יורי שטרן: אלי זרחין: זו הפגיעה.

יורי שטרן: ילד לא יכול להיות לוחם כי הוא לא עובר מבדק בעברית, נקודה.

יורי שטרן: בבית הטכסטיל בתל-אביב כבר פתחו בית ספר רוסי שני – לא רוסי שלנו, רוסי מרוסיה – בית ספר אקסטרני שאנשים פרטיים פתחו, ילדים ישראלים הולכים לבית הטכסטיל כל בוקר ולומדים שם.

יורי שטרן: מנכ"לית המשרד חוזרת להשתתף בישיבת הוועדה.

יורי שטרן: אסמרה אקלה:

יורי שטרן: אם אני מסתכל על אלה שלא למדו בכלל ולא באו עם תארים אקדמיים, זה קשה מאד.

יורי שטרן: אני רואה את התחזיות השחורות לגבי הצעירים.

יורי שטרן: יש כאלה שמדברים בצורה חלקה.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: יש גם הצלחות.

יורי שטרן: אסמרה אקלה: אני לא פוסל את ההצלחות.

יורי שטרן: יש כאלה שמדברים בסדר ולא יודעים לכתוב.

יורי שטרן: אנשים מגיעים עד כיתה י"ב, איפה היו כל השנים?

יורי שטרן: כשאתה בודק את העניין הזה, אין לזה תוצאות.

יורי שטרן: קודם דובר על נושא נשירה סמויה ונשירה גלויה – אני חושב שנושא הנשירה כבר מחמיר ולפי הדיווחים שראיתי זה ממש קשה מאד.

יורי שטרן: חבר הכנסת הזכיר את הנושא של החרפת הבעיה בדור השני של יוצאי אתיופיה.

יורי שטרן: אני לא מאשים אף אחד – בכל אופן האשמה גם מצידנו וגם מצד החברה הישראלית -אבל מי שמחליט זו הממשלה, זה אתם האנשים שקובעים.

יורי שטרן: לדעתי, צריכים להתמקד בנושא של אנשי מקצוע.

יורי שטרן: אם מדובר על נושא של ילדים, צריך לתת להם בגן הילדים ובבית ספר יסודי – לא כשמגיעים לכיתה י"ב לתת את שיעורי העזר, כמו שנותנים חמש שעות שבועיות.

יורי שטרן: זה לא עוזר.

יורי שטרן: מה שיעזור זה לתת בגן הילדים, ביסודי.

יורי שטרן: ילד צריך להתבסס, הוא צריך להתבטא.

יורי שטרן: אנחנו גם רואים את התוצאות כשמגיעים לצבא.

יורי שטרן: שולחים אותם גם להשלים בגרויות.

יורי שטרן: זה לא יעיל ולא אפקטיבי.

יורי שטרן: לדעתי ההשקעה צריכה להיות בגן ילדים ובבית ספר יסודי.

יורי שטרן: רונית רדה: רונית רדה מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

יורי שטרן: זו ישיבה שנייה שבה אני משתתפת ומאז עברו שלושה חודשים ובשטח לא קורה כלום.

יורי שטרן: בשבוע שעבר חזרתי מסיור בבית ספר המאירי בלוד.

יורי שטרן: כדי שתדעו - אנחנו מפעילים תוכנית שנקראת לימודיה בארבע ערים: רחובות, רמלה, לוד ובאר יעקב.

יורי שטרן: אנחנו רואים מצוקה הרבה יותר גרועה ממה שזה עולה כאן.

יורי שטרן: אני לא יודעת עד כמה הפנמנו שהמצוקה היום היא תוצאה שתהיה מחר-מחרתיים – אנחנו נראה אותם בקידום נוער, אנחנו רואים את זה.

יורי שטרן: אני לא יודעת מה צריך להיות כדי שבאמת ייעשה מהפך במשרד החינוך ואצל כל הגורמים שמטפלים בנושא הזה.

יורי שטרן: מר עודי בהט מכיר את התוכניות שלנו ואני מקווה שהוא התרשם לטובה וגם דיברנו איך לשתף פעולה מול משרד החינוך, כי יש לנו תוצאות, יש הישגים.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: כמה זמן את בארץ?

יורי שטרן: רונית רדה: כמעט 18 שנה.

יורי שטרן: אני חושבת שאפשר וניתן לעשות.

יורי שטרן: יש ארגונים שפועלים למען הנושא הזה.

יורי שטרן: הצענו למר עודי בהט לשתף פעולה ולעשות, כי לדבר כל הזמן – אני כאן אורחת קבועה ובאמת הנושא עולה כל שנה – אבל אני רוצה גם לראות פרקטיקה, תוצאות, שמשרד החינוך באמת מתגייס למען הנושא הזה.

יורי שטרן: אני רוצה לתת דוגמה –יש 50 תלמידים, במהלך שלוש שנים שאובחנו כילדים לקויי למידה בבית ספר עמית לוד ואנחנו תומכים בהם בתוכנית אחרת שנקראת תוכנית מימון תיכוניסטים – אלה ילדים שממשיכים ללמוד ואנחנו תומכים בהם מבחינת הוצאות שכר לימוד.

יורי שטרן: שם הועלו נושאים מאד קשים ואני מאד אשמח לשתף גם את המנכ"לית וגם את מר עודי בהט – לבחון את המצב כדי לראות למה הגיעו 50 תלמידים לאבחון כזה ועדיין הם מוגדרים לקויי למידה, כשלי זה נראה אבסורד.

יורי שטרן: אנחנו רואים שמשנה לשנה מתרחב הנושא הזה של גזענות כלפי תלמידים יוצאי אתיופיה בתוך מערכת החינוך – קשה לי לקבל את זה.

יורי שטרן: מה משרד החינוך מתכוון לעשות בנושא, או בנוסף מה הם עשו עד עכשיו לגבי אותם אנשים שהתבטאו וגם מתייחסים בגזענות?

יורי שטרן: נושא נוסף – הייתי מבקשת התייחסות לקיצוץ בנושא של קידום נוער.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אנחנו עוסקים עכשיו בלימוד עברית ובבגרויות.

יורי שטרן: אם יש לך משהו חשוב להגיד בשני התחומים האלה.

יורי שטרן: רונית רדה: תודה.

יורי שטרן: תמר דסטה: תמר מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

יורי שטרן: אני לא אחזור על דברים שנאמרו כבר, אבל אני רוצה לחזק כמה נקודות.

יורי שטרן: ראשית, אני רוצה להודות למר עודי בהט.

יורי שטרן: אני שמעתי את המנכ"לית מתייחסת לניצול שעות עולים.

יורי שטרן: אנחנו עובדים יחד ושלחנו למר עודי בהט מכתב או המלצות של צוות משימה לגבי הניצול של שעות עולים.

יורי שטרן: כשאני שומעת אותה אומרת מה יהיה בקיץ הבא, אני שמחה לשמוע שיש התייחסות.

יורי שטרן: אני גם יודעת שמר עודי בהט הגיע לכאן מאשדוד בעקבות מכתב שלנו ואני מודה על שיתוף הפעולה ואני מקווה שזה ימשיך כך.

יורי שטרן: אם אני אתייחס לנקודה שהעלתה רונית של גילויי גזענות של בתי ספר כלפי תלמידים יוצאי אתיופיה.

יורי שטרן: ..

יורי שטרן: יורי שטרן: מצידם של מורים?

יורי שטרן: תמר דסטה: מצידם של המורים.

יורי שטרן: מיכל רוזין: כולל מכות.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אם יש מורים כאלה –בדיסקרטיות, לא נוכח פני האומה – אני רוצה לקבל שמות ובתי ספר.

יורי שטרן: תמר דסטה: רק אתמול הוגשה תלונה במשטרה על מורה שתקופה ארוכה החזיק ילדים כבני ערובה במבשרת ציון בבית ספר מורשת.

יורי שטרן: אתמול בבוקר הודיעו לי שאחרי שהילדים כבר לא יכלו יותר והתלוננו שהמורה מכה אותם, המנהל ביוזמתו הזמין את המשטרה והנושא בחקירה.

יורי שטרן: זו דוגמה קטנה להרבה סיפורים.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: לגבי הדוגמאות שאתם מכירים, האם זה מגיע למשרד החינוך?

יורי שטרן: תמר דסטה: אנחנו כל הזמן בהתכתבויות.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: ואתם מרגישים שזה לא מטופל?

יורי שטרן: תמר דסטה: זה לא מטופל במהירות הרצויה.

יורי שטרן: עודי בהט: יש דוגמה של גננת שלא לקח שעתיים עד שהיא פוטרה.

יורי שטרן: תמר דסטה: אני חושבת שהטיפול צריך להיות מערכתי.

יורי שטרן: אני לא מתייחסת כאן לטיפול מול סיפור אישי.

יורי שטרן: אני מדברת על כך שיש כאן תופעה, יש כאן מגמה במערכת החינוך.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל:

יורי שטרן: אני הערתי לא סתם כי אני רוצה דם, אני לא רוצה דם.

יורי שטרן: אני יודע שבדברים כאלה, אתה מטפל חזק, חריף, פעם-פעמיים, שלוש וזה יוצא בקול רם, אחר כך זה יוצר אפקט.

יורי שטרן: תמר דסטה: יש לנו סיפור בחדרה, יש לנו סיפור ממבשרת, מאשדוד, יש סיפורים כל כך מזעזעים.

יורי שטרן: באשדוד יש מקרה של גננת שתלתה כעונש לב שחור.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: סיכמנו את הנושא.

יורי שטרן: אני מבקש – אתם צריכים להעביר למשרד החינוך מה שאתם יודעים.

יורי שטרן: אני מבקש שאם אתם רואים שלאחר הפניות בצינורות המקובלים זה לא עובד, אני מבקש שמות ובתי ספר.

יורי שטרן: אנחנו חייבים פעם-פעמיים להכות כשהברזל חם, בסוף זה ייפסק כי המורים האלה יהיו מסכנים אם הם באמת מגלים דברים שאת מרגישה שזה גזענות.

יורי שטרן: תמר דסטה: לגבי הוראת העברית אני רוצה להדגיש שהיום ההתייחסות היא לעולים, הוראת עברית כשפה שניה לעולים, אבל אני חושבת שגם בני הדור השני, הוראת העברית צריכה להיות כשפה שניה גם לגבי הדור השני.

יורי שטרן: באשר להתייחסות שלך לניצול שעות עולים של מערכת בקרה.

יורי שטרן: אני חושבת שמאד חשוב שמערכת הבקרה הזאת תהיה חיצונית בלבד ולא פנימית.

יורי שטרן: לגבי התאמת מורים אני חושבת שהתייחסתי לכך עכשיו בדוגמאות שנתתי.

יורי שטרן: חשוב מאד שהמורים האלה שמלמדים שעות עולים יוכשרו בהתאם לנקודות שהעלינו וחשוב מאד שמורים שאנחנו יודעים שיש להם תפיסות סטריאוטיפיות לגבי עולים מאתיופיה לא ילמדו תלמידים מאתיופיה.

יורי שטרן: יורי שטרן: שלא ילמדו בכלל.

יורי שטרן: תמר דסטה: שלא ילמדו בכלל, עוד יותר טוב.

יורי שטרן: נקודה אחרונה לגבי הבגרויות, שלא היתה כאן התייחסות רחבה לנושא הזה.

יורי שטרן: אני מחזיקה כאן דו"ח של נתוני בחינות בגרות לשנת 2001.

יורי שטרן: לגבי העולים ההתייחסות היא בדף הזה בלבד, זאת אומרת אין התייחסות מתאימה לכל מה שקורה לבני נוער עולים במערכת החינוך.

יורי שטרן: אם נשים לב למה שכתוב בקטן, אני אקרא: בין השנים תשנ"ס ל- תשס"א חלה ירידה של 7% בשיעור אלה שניגשים לבגרות, מכלל העולים, לעומת המגזר הכללי שיש שם עליה של אחוז אחד.

יורי שטרן: שיעור הזכאים לתעודת בגרות בקרב העולים הלומדים בכיתה י"ב – חלה ירידה של 3%.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: יש בידינו את הנתונים האלה.

יורי שטרן: עודי בהט: דובר כאן על שלוש תופעות שהן תופעות קשות שדורשות בירור – אנחנו עושים אותו וכמעט הכי מהר שאפשר.

יורי שטרן: לפחות הגננת באשדוד אחרי שעתיים כבר לא היתה גננת.

יורי שטרן: אבל, אני רוצה לומר שצריך גם לעבור בארץ ולראות את האהבה האדירה – לא מדבר על המקצוענות, על כך דיברנו כבר קודם.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: כאן אנחנו מטפלים בבעיות.

יורי שטרן: הרוב בארץ הזאת, ברוך השם, מעולה אבל על זה אנחנו לא ממונים.

יורי שטרן: אנחנו ממונים לחפש היכן הבעיות.

יורי שטרן: רומן שניידר: שמי שניידר רומן, אני מורה להיסטוריה ולאזרחות בבית ספר יוהנה ז'בוטינסקי, ואני מייצג את עצמי.

יורי שטרן: אני בא כל יום לבית ספר, נכנס לכיתות האלה, כשאצלנו רוב התלמידים הם דוברי רוסית.

יורי שטרן: אני רוצה לחבר בין כל המכלול הזה של הבעיות – שיעורי עזר ובגרויות – ויש לי שאלה אחת לנציגי משרד החינוך – מדוע השינוי הזה נעשה.

יורי שטרן: עודי בהט: השינוי במתכונת הבגרויות.

יורי שטרן: רומן שניידר: נשמע שלעשות בגרות בעל-פה לעולה חדש זה קל מאד.

יורי שטרן: זה לא נכון, זה מאד קשה.

יורי שטרן: אולי אפשר לשמוע הסבר לשינוי.

יורי שטרן: אני גם מחנך של כיתת עולים, כיתה י', שהיא כיתת הכוון – או אתגר בשם החדש.

יורי שטרן: כואב לי הלב שהתלמידים האלה יגיעו – עם כל המאמצים שלנו, עם כל הרצון שלנו, ויש רצון לתת ולהעניק – למצב שהם ייצאו או בלי בגרות או עם בגרות מאד מצומצמת.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: למה?

יורי שטרן: רומן שניידר: מכיוון שהם מתקשים ללמוד שפה עברית באותם התנאים שיש להם היום בבית הספר, כשבעצם אין להם אולפן כמו שצריך, אין להם מספיק שעות.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אבל אני מבין שאצלכם יש אולפן.

יורי שטרן: רומן שניידר: הם כולם סיימו אולפן שנה אחת, הם אחרי אולפן.

יורי שטרן: הם מוגדרים ככיתת עולים, כאשר אף מורה באף מקצוע לא מלמד לפי תוכנית הלימודים הקבועה או הרגילה.

יורי שטרן: אני באמת מזמין את הפורום המכובד הזה לבוא אלינו ולהיכנס לכיתה כי זה מדהים – יושב ילד שהוא מצוין בהיסטוריה, במקרה שלי כי זה מה שאני מלמד, הוא יודע הכל, אבל אין לו את העברית.

יורי שטרן: כמו שנאמר כאן, יש ביממה רק 24 שעות.

יורי שטרן: לתלמיד שלנו יש רק שלוש שנים ללמוד.

יורי שטרן: הוא לא יכול ללמוד גם עברית בצורה כזאת כדי להתבטא באזרחות, בהיסטוריה או בתנ"ך, גם תנ"ך, גם מתמטיקה, גם פיסיקה – זה מאד מאד קשה.

יורי שטרן: למה לא להתחשב בהם ולתת את ההקלות?

יורי שטרן: משפט אחרון – אני רואה בבית ספר כניסה לחברה הישראלית, ואם אני מחבר בין הצבא ואחר כך עבודה וחברה, פלוס העובדה שציין כאן חבר הכנסת המכובד יורי שטרן שיש להם בעיות בבית – הם הרבה פעמים עובדים אחרי בית הספר, זה מאד קשה.

יורי שטרן: כמובן שיש הצלחות, וצר לי שרואים בדרך כלל את ההצלחות ואת הבגרויות הגבוהות ולא את החבר'ה שמתבזבזים.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: אלי זרחין, כשהמנכ"לית היתה בחוץ, אמרת שני דברים שביקשתי שתחזור עליהם.

יורי שטרן: אלי זרחין: אולי אומר שתי נקודות קצרות לפני – אני רוצה להגיד תודה למר עודי בהט, וחבל שהוא בתפקיד רק שנה.

יורי שטרן: דבר ראשון שעודי בהט עשה כשהוא הגיע ליוהנה ז'בוטינסקי, הוא שילם על השתלמות למורים עולים ולמורים ותיקים ביחד – הוא שילם כי זה עולה כסף.

יורי שטרן: במשך שנה ישבו ביחד מורים ותיקים וישראלים שדנו על הבעיות של תלמידים עולים ואיך ללמד אותם.

יורי שטרן: אולי זה בין הדרכים להכיר את הילדים, שהם שונים רק בכך שהם פחות שנים בארץ.

יורי שטרן: רונית רדה: לצערנו, זה עוד לא קרה אצלנו.

יורי שטרן: אני מקווה שייקחו את הדוגמה.

יורי שטרן: אלי זרחין: אני מאד מקווה שמשרד החינוך – כשהוא מקבל החלטות מסוג זה – ישתף גם ארגונים מתנדבים כמו הארגון שלנו, כמו ארגונים שיושבים כאן, כי יש לנו מה להגיד.

יורי שטרן: אל תקבלו מה שאנחנו אומרים – זה בסדר – אבל תשמעו אותנו.

יורי שטרן: גברתי המנהלת הכללית – אני נתתי שתי דוגמאות שכואבות לי.

יורי שטרן: ישבנו לפני שבוע בישיבה עם סגן-אלוף יוסי דבוש שהוא מנהל אגף קליטה בצה"ל.

יורי שטרן: הוא אמר – מה אני עושה עם חיילים שנמצאים תשע, עשר שנים בארץ ולא יודעים עברית.

יורי שטרן: החבר'ה האלה באים ואומרים שהם רוצים להיות לוחמים.

יורי שטרן: הם לא יכולים להיות לוחמים כי הם לא עוברים מבדק בעברית, והם נפסלים מיד.

יורי שטרן: דוגמה שניה – יש לי תלמיד שסילקו אותו ממקיף ברמלה משום שהוא לא בא לבית ספר ועוד המון סיבות.

יורי שטרן: שני התלמידים האלה לומדים היום בבית הטכסטיל בתל-אביב.

יורי שטרן: יש שם שני בתי ספר רוסים שילדים באים לשם – ישראלים שנמצאים חמש-שש שנים בארץ – לומדים שם, מקבלים תעודת בגרות רוסית.

יורי שטרן: כשאני שואל אותם מה תעשו עם זה, הם אומרים אנחנו נשלח את זה אחר כך למשרד החינוך לקבל אישור שזה שווה לבגרות עברית.

יורי שטרן: אני לא יודע אם זה נכון, אבל אני אומר – זה מה שאתם לומדים שם?

יורי שטרן: שם, דרך אגב, לא מלמדים תנ"ך.

יורי שטרן: היו"ר צבי הנדל: תודה.

יורי שטרן: בעיקר על צה"ל רציתי שנשמע כולנו שוב כי כאשר אמרתי שערך ללימוד עברית הוא בסופו של דבר גם ערך כלכלי, כאן אנחנו רואים את הצד הביטחוני.

יורי שטרן: יכולים להיות בני נוער נהדרים, אתה ודאי לא יכול להכניס אותם ליחידה כאשר אין שפה בין אחד לשני.

יורי שטרן: מישהו עוד יירה בכיוון הלא רצוי.

יורי שטרן: אדם ברוך: אדם ברוך, ארגון הל"ה.

יורי שטרן: בנוסף לכל הבעיות שציינו כאן, אני חושב שיש בעיה שצריך לטפל בה מהשורש, וזה האמון של מורים, מחנכים ומנהלי בית הספר בילדים.

יורי שטרן: אני חושב שכל הבעיות שאנחנו דיברנו עליהן הן תוצאה של חוסר אמון ביכולתם של הילדים להשתלב במסגרות שבהן הם נמצאים.

יורי שטרן: אם המנכ"לית דיברה על סדנה שהולכים לעשות למורים שילמדו עולים, לדעתי זה נושא חשוב ואני מקווה שתבדקו את הנושא.

יורי שטרן: אם ילמדו את הנושא, אני חושב שנמצא הרבה נקודות שצריך לעבוד עליהן.

יורי שטרן: יורי שטרן: ראשית, יש כאן

יורי שטרן: צורך במעקב נפרד אחרי קליטת העולים בבתי ספר, ממש לבנות את זה כמערכת ושכל בתי הספר יידעו שהם נבדקים בקטע הזה בצורה יותר קפדנית מן העבר.

יורי שטרן: שנית, שבקריטריונים של הצלחה של בתי הספר יהיו קריטריונים ספציפיים שקשורים לנשירת העולים, לאי הגשת מועמדים לבגרות, אי העברת בגרות, קבלת בגרות, זאת אומרת מערכת ציונים נפרדת לקליטת העולים בבתי ספר כחלק מדירוג.

צבי הנדל: לא מערכת ציונים, אלא הערכה כלפי בתי הספר.

צבי הנדל: יורי שטרן: לא תהיה הרבה תועלת מההשתלמויות שאת תיכננת – והן השתלמויות מאד חשובות- אם זה לא יהיה במשולב עם הלקוח.

צבי הנדל: אני כלכלן – אם היצרן רק מדבר עם עצמו, לא יוצא דבר.

צבי הנדל: הארגונים האלה – כל מה שמציג את הצד השני חייב להיות חלק אינטגרלי ויחד איתם לבצע את זה, כי בבתי ספר נעל"ה ההישגים הם לגמרי שונים, בבתי ספר מופת ההישגים הם לגמרי שונים, כך שניסיון של אותן מערכות שהן קצת חיצוניות לממסד החינוכי שלנו, חייב להיות חלק מהלימוד.

צבי הנדל: אנחנו חייבים ליצור כאן מערך של פיצוי לאלה שבגלל כל מיני טעויות לא למדו.

צבי הנדל: כמו שכבר הוצע כאן לגבי עולי אתיופיה – שזה הדור השני – לא חשוב אם אדם נמצא שלוש שנים בארץ או שבע שנים בארץ.

צבי הנדל: אם הוא לא ברמה המתאימה בעברית, חייבת להיות רזרבה של שעות לצרכי עדכון של אותם אנשים ואנחנו חייבים כאן לפרוס מערכת של קייטנות עברית, של השתלמויות נוספות כי אסור לנו להשאיר זאת כפי שהוא היום, זאת אומרת להשלים את מה שחסר וכמובן זה דורש תקציב.

צבי הנדל: אני חושב שעם הוועדה – אולי עם הסוכנות, אולי עם קרנות פרטיות – נוכל למצוא לפחות מענה חלקי לאותם הצרכים, אבל אסור להשאיר את זה כירושה קשה מהעבר.

צבי הנדל: אני חושב שאנחנו חייבים כוועדה לעשות סיורים בכמה מקומות כאלה, אולי יחד עם המנכ"לית – אם היא תואיל בטובה ובאמת תמצאי בזמן שלך את השעות האלה – אנחנו חייבים לרדת לשטח ולראות מה קורה.

צבי הנדל: בהקשר של עולי אתיופיה – אני העליתי את השאלה הזאת מישיבה לישיבה.

צבי הנדל: הילדים שנמצאים היום בקומפאונדים האלה בגונדר, באדיס אבבה – שלא מקבלים עזרה לא ממדינת ישראל ולא מהסוכנות בחינוך שלהם, הם יהיו נטל נוראי לא רק על מערכת החינוך אלא גם על החברה כולה, וזה רק באשמתנו.

צבי הנדל: את זה חייבים לתקן.

צבי הנדל: בהמלצות הוועדה אני מבקש לכלול שינוי חוזר המנכ"ל – החזרת המצב לפחות למה שהיה קודם, אולי אפילו יש צורך במקצת שיפורים.

צבי הנדל: אמנון כהן: אני לא רוצה לחזור על דבריו של יורי שטרן, שהיו דברים חשובים.

צבי הנדל: לגבי חוזר מנכ"ל, בסיכום אני מבקש להתייחס.

צבי הנדל: בנושא של הגדרת שנים של אולפן בבתי ספר – אם עולה עבר שלוש שנים – אני חושב ש- א'-ב' של החיים זה שפה.

צבי הנדל: לכן בנושא של שפה, עברית לא צריכה להיות מגבלה.

צבי הנדל: אם אנחנו רואים את איגור שאחרי חמש שנים עדיין לא מתבטא – כמו שציינת את שאמרת לא אכפת לי מה הוא היה, אני רוצה שהוא יגיע לאותו רף.

צבי הנדל: הקריטריון הוא שהוא יעבור את הרף, כך שבצבא לא יהיו כאלה שהם עשר שנים בארץ ולא יכולים להתקבל ליחידה מובחרת.

צבי הנדל: הרף הוא שקיבלת את ההישג האחרון כמו ישראלי.

צבי הנדל: לכן אני מבקש לחשוב על זה – מדובר על עוד תקציבים, עוד כסף, אבל הקריטריון הוא לא שנים, הקריטריון הוא שעברת את הרף.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: אני מסכים עם מה ששמעתי כאן ואני חושב שאנחנו באמת צריכים לבקר כמה מקומות ולראות מה קורה בשטח, ומיד אחרי החגים בסתיו לקיים כאן עוד ישיבה.

צבי הנדל: אנחנו לא יכולים לעצור את העבודה בתחום הזה.

צבי הנדל: זה מאד חשוב ואנחנו צריכים להמשיך.

צבי הנדל: מרינה סולודקין: אני רוצה התייחסות בכתב לנושא חוזר מנכ"ל של 1998 – האם זה היה שינוי לטובה או לרעה.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: את רוצה שייבדק השינוי הזה.

צבי הנדל: מרינה סולודקין: כן, מבחן התוצאה.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל:

צבי הנדל: אנחנו כולנו מסתובבים סביב אותם נושאים, רשמתי לי גם כמה נקודות.

צבי הנדל: אני חושב שהבדיקה הזאת של מבחן התוצאה די מיותרת.

צבי הנדל: אנחנו די מבינים שזה לא מוצלח, אבל אם יש נתונים אחרים מהתחושה שלנו – נשמח לשמוע אותם.

צבי הנדל: אני לא מאמין כי אני שומע את השינוי הזה שלא ניתן להיבחן בעל-פה או בשפת האם בכתב, או בעברית בעל-פה, שאני הבנתי כמעט מכל הפעמים ששמעתי את הנתון הזה – גם בוועדה המיוחדת לנשירה שבה דיברנו על העולים – זה אחד המרכיבים בבגרות שפותרים את הנתח הכי גדול של הבעיה.

צבי הנדל: אנחנו נשארים אחר כך עם הרבה פחות בעיות של כאלה שלא יודעים שפה, כי בעל-פה הם כן מצליחים להתגבר – עם הידיים והרגליים וכאן מילה ברוסית או באמהרית, ואיכשהו מתגלגלים.

צבי הנדל: כשאתה צריך לכתוב זה סיפור אחר.

צבי הנדל: זאת נקודה אחת מאד חשובה.

צבי הנדל: נקודה שנייה שאנחנו קצת הבלענו אותה והתרחקנו ממנה – הרי זה חוזר לפתחך למרות הכל – מאחר שכולנו מבינים שפה, שפה, שפה.

צבי הנדל: המבדק הזה שהמשרד שלך עשה שאומר לנו לגבי 1,320 שעות להגיע לרמה מינימלית של עברית – לא לממוצע טוב – ואנחנו נותנים 500 זאת בעיה עצומה שאנחנו חייבים לשמוע כיצד פותרים אותה.

צבי הנדל: ייתכן מאד – ואני כאן מגלה לך סוד – יש סימפטיה מאד גדולה של ראש הממשלה לנושא העליה, ואני לפעמים מנצל את טוב לבו בהקשר הזה בהקשרים מאד ספציפיים – הוא עזר לנו בכמה מהפכות קטנות זוטא אם היתה לי בעיה עם ארגנטינה וכו'.

צבי הנדל: לא הצלחתי דרך גלגלי הבירוקרטיה ובסופו של דבר הוא קרא למי שצריך וזה נפתר.

צבי הנדל: נראה לי שהנושאים האלה, אנחנו צריכים להוציא אותם מגלגלי הפרובלמטיקה – תארגנו איזו דרישה שאתם תחליטו מהי הדרישה האמיתית לצורך הזה של האולפנים, ואם יהיה צורך, אני מוכן להירתם.

צבי הנדל: אני לא בטוח שצריך אותי, כי לדעתי יש דברים שחייבים להגיע לרמה הכי גבוהה.

צבי הנדל: זה שככלל, יש מסה של אנשים שמתקשים בדיבור השפה היחידה המרכזית במדינה שלנו, למרות שזו שפה שניה – זו בעיה.

צבי הנדל: הנושא האחרון- זה גם הוזכר כאן – הגדרת עולה, ודאי בין התלמידים.

צבי הנדל: כל עוד מדובר על הגדרת עולה בהקשרים פיננסיים – כמה זמן הוא יקבל סל קליטה או כמה זמן הוא יקבל משכנתא וכו', אני מבין את זה.

צבי הנדל: בנושא חינוך יכול להיות שיש בעיות טכניות שצריך לפתור אותן- אסור שילד יקבל לפי התאריך שהוא הגיע, הוא צריך לקבל על פי מה שהוא זקוק.

צבי הנדל: כפי שאנחנו לא עושים חשבון של תאריכים לגבי אף מקצוע אחר ליליד הארץ או לעולה ותיק, צריך לדעת שזה אולי הקטע הכי משמעותי, זו המעטפת.

צבי הנדל: אם אנחנו לא מטפלים במעטפת הזאת אזי בכל הפרטים האחרים קשה לו מאד להשתלב.

צבי הנדל: אני יודע שיש פרובלמטיקה כאשר מתקצבים בית ספר – אתה יודע שיש תאריכים.

צבי הנדל: אתה יודע שיש כך וכך ילדים, אני נותן כך וכך תקציב.

צבי הנדל: למרות הפרובלמטיקה, מאחר שזאת בעיה רצינית – חייבים למצוא לכך פתרון אחר שיילכו לפי הילדים ולא לפי תאריך העליה.

צבי הנדל: גברתי, זכות הסיום שלך.

צבי הנדל: רונית תירוש: ברשותכם, שתי הערות – אחת לנושא יוהנה ז'בוטינסקי.

צבי הנדל: הנושא של כיתת הכוון, אין שום סיבה בעולם שהשעות לא תספקנה כדי לתת כל וריאציה של טיפול בתלמידים משום שאלה הכיתות המתוגמלות במספר הרב ביותר של שעות.

צבי הנדל: בגס אני אומר, שיש שם כ-80 שעות שבועיות לכיתה, שזה כפול מכל כיתה נורמטיבית, עם מספרי ילדים מאד קטנים.

צבי הנדל: לכן, אין שום סיבה שיקרה מה שיקרה, ובביקור הבא שלך, עודי, תבדוק מה קורה שם.

צבי הנדל: לגבי האתיופים אני חייבת לומר – לא תאהבו לשמוע – אבל אני מתקשה לעבוד מול כל כך הרבה ארגונים.

צבי הנדל: אני חושבת שבעניין הזה ההשתלבות של האתיופים היא מאד מיידית בארץ והם למדו מהוותיקים ריבוי פוליטיקה – אני אומרת זאת קצת בנימה אירונית, אבל קחו מכאן את הקושי.

צבי הנדל: לא יכול להיות שאני עצמי ישבתי עם כמה ארגונים שונים ואיבדתי את הכיוון, ועוד בסוף הלכו לשרה ואמרו שהיא לא נפגשת עם האתיופים.

צבי הנדל: רונית רדה: יש כל כך מעט ארגונים שמפעילים תוכניות.

צבי הנדל: רונית תירוש: ברשותכם, כבר כאן ראינו את הייצוג.

צבי הנדל: עודי צריך באמת לשמוע ארגונים מתנדבים כדי קצת להיכנס לאווירה הכללית ולהגיע עד הקצה כדי לדעת את מכלול הבעיות.

צבי הנדל: יורי שטרן: אבל יש ארגון גג.

צבי הנדל: עודי בהט: יש את מרכז ההיגוי והוא עובד אתנו בצמוד.

צבי הנדל: רונית תירוש: תמיד יש ביקורת כלפי מה שהחליט ארגון כזה או אחר, ואנחנו לא יוצאים מזה.

צבי הנדל: אני אומרת לך שאני מרגישה זאת ברמה האישית.

צבי הנדל: אבל לעניין עצמו, אני בהחלט חושבת שצריך לשמוע ואחר כך לקבל החלטות ברמה מקצועית.

צבי הנדל: תמר דסטה: אני רק רוצה להבהיר נקודה.

צבי הנדל: אין כאן ריבוי של ארגונים.

צבי הנדל: יש צוות מיוחד לקידום יוצאי אתיופיה והוא זה שעובד מולכם.

צבי הנדל: אני חושבת שגם ההמלצות שלנו לגבי שעות עולים אלה המלצות של הצוות.

צבי הנדל: רונית תירוש: אני מקבלת את האמירה שנאמרה כאן, שרצוי וראוי להשקיע בגיל הרך ובגילאי היסוד – וגם נאה דורש נאה מקיים.

צבי הנדל: אני גם נתתי בנוסף סכום – אינני זוכרת בדיוק, שני מיליון או יותר- לנושא תוכנית עם הג'וינט שתפסה תאוצה, והם מברכים.

צבי הנדל: אגב, זה נולד כאן.

צבי הנדל: כששמעו אותי כאן בוועדה אומרת שצריך להשקיע בגיל הרך, בא להם הרעיון, תפסו את הג'וינט ובאו אלי.

צבי הנדל: לא יכולתי לסגת כי אני הרי מאמינה בדרך, נתתי תוספת וזה תפס תאוצה וזה באמת הדבר הנכון.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: ואת לא פוליטיקאית – אם את מבטיחה את גם מקיימת.

צבי הנדל: רונית תירוש: בדיוק, בעיקר כשגם יש לי את היכולת, אבל אני מודה ומתוודה שהרבה מההחלטות נגזרות גם מכוח מציאות תקציבית.

צבי הנדל: היום, למרות שאמרתי שבתקציב העליה לא נגעתי, אבל המכלול כולו נפגע וזה גם משליך, משום שלכל יש נגיעה.

צבי הנדל: כאשר מנהל בית ספר מקבל סל של שעות, כולל שעות מסומנות לעולים, הוא עושה בכך שימוש נרחב, ולשיטתו יעיל אולי יותר.

צבי הנדל: כשאמרה תלמידה שהיא לא מקבלת שיעורי עזר, זה לא שלקחו לה את השיעור ונתנו זאת לקבוצת כדורגל אלא אני מניחה – לא בדקתי, אבל גם אני הייתי מנהלת – לוקחים את סך השעות ממנה וממנו וממנו ועושים מזה מאגר שתהיה מסה קריטית או מסה סבירה שיכולה לתת אפקט לקבוצת למידה.

צבי הנדל: קבוצת הלמידה נפגשת בשיעורי היסטוריה ולומדת, אבל מה לעשות שהתלמידה בזמן הזה לומדת פיסיקה, אז היא לא מצטרפת ואז היא הפסידה את ה- VOUCHER שלה שהוא ניתן לקבוצה כקבוצה והיא לא הרוויחה כלום – לא רק שלא הרוויחה, היא גם הפסידה.

צבי הנדל: זה מה שקרה שם להערכתי, מבלי לבדוק כי אני מכירה את השיטות בבתי הספר, ושוב – אתה אומר שזה תיאטרון אבסורד, אחרי כן עוד דורשים שהיא תיבחן בהיסטוריה כשהיא לא לומדת היסטוריה.

צבי הנדל: יורי שטרן: לא.

צבי הנדל: תיאטרון האבסורד הוא בכך שאדם שהוא מצטיין בפיסיקה או בהיסטוריה, במקצועות השונים – הוא אצלנו פסול תעודת בגרות בגלל שבעברית הוא נניח מתקשה.

צבי הנדל: אדם אחר שבא מחוץ-לארץ ואין לו עברית בכלל, את כל הציונים שלו שהוא הביא משם הוא מקבל כפי שהם והוא כשיר לעבודות המתאימות.

צבי הנדל: רונית תירוש: תיאטרון האבסורד הזה ברור ואני רק ניסיתי להציג ולמפות כאן את הקשיים משני הצדדים.

צבי הנדל: הנושא של הבגרויות והביטול של חוזר משנת 1998 – אני לא מכירה אותו, לכן ביקשתי ואני אבדוק את זה.

צבי הנדל: אני יכולה לנחש – אני בודקת את עצמי כדי לראות האם האינטואיציות שלי עדיין עובדות – אני מנחשת שאחד הגורמים, או לפחות היותר דומיננטיים, זה נושא תקציבים.

צבי הנדל: לסבר אוזן – כדי שאנחנו נבחן בעל-פה או נתרגם את השאלון לרוסית ואחרי כן נמצא את הבודקים שיבדקו את הבחינה, זה להכפיל מערכות – לא להכפיל אבל להגדיל את מספר המערכות שלנו – בו בזמן שיכולתי לתת לבודק לבדוק את העברית, עכשיו אני צריכה לתרגם לרוסית ולבדוק את זה.

צבי הנדל: הכי יקר, אגב, זה להעמיד אדם אחד על אחד לבדוק בעל-פה את התלמיד.

צבי הנדל: רונית רדה: מה קורה ליוצאי אתיופיה?

צבי הנדל: רונית תירוש: סביר להניח שאחד הטריגרים, הקטליזטורים, לגרום לאיגור או לכל תלמיד כזה להתמודד עם השפה זה להגיד לו – בסוף הדרך אתה נבחן בעברית, לטוב ולרע.

צבי הנדל: אמנון כהן: צריך לתת לו את הכלים.

צבי הנדל: מרינה סולודקין: הנה החוכמה, לא נותנים כלים.

צבי הנדל: רונית תירוש: אני דיברתי על תיאטרון האבסורד, אני מנסה להבין מה גרם לשינוי בהחלטות, אבל הא ראיה – אנחנו עדיין נמצאים במצב שלהפך, כנראה עוד התוצאות כושלות יותר.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: זה ודאי שווה חשיבה.

צבי הנדל: רונית תירוש: אני אלמד את זה, זה לא פשוט.

צבי הנדל: אני מעלה זאת כדי שנבין שהנושא מורכב וזה לא נובע מאטימות של אנשי פקידות מקצועית שאומרים – עכשיו נבטל.

צבי הנדל: אני אלמד את הנושא ונראה במאזניים האלה איפה המשקל יהיה לטובת ההישגים.

צבי הנדל: ויקטור בריילובסקי: אנחנו רואים את התוצאות.

צבי הנדל: אנשים לא יודעים עברית.

צבי הנדל: רונית תירוש: אז ניסו וזה לא הולך.

צבי הנדל: אני משקפת כאן את הבעייתיות וסייגתי את עצמי מראש ואמרתי שאני אבדוק את הנושא ובוודאי לא נוח לי עם התוצאות.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: את הנושא של חוזר המנכ"ל את תבדקי ותתני לנו תשובה.

צבי הנדל: הנושא של האולפנים – אני גם רוצה שייבדק, אולפני ילדים קודם כל.

צבי הנדל: רונית תירוש: אולי צריך לעשות בתוך המשאבים הקיימים בתקנה – שינוי סדרי עדיפויות והקצאות תקציביות אחרות, אז יכול להיות שנגרע ממקומות אחרים, אבל כשתפסת מרובה לא תפסת.

צבי הנדל: אמנון כהן: משרד הקליטה לא נותן?

צבי הנדל: עודי בהט: משרד הקליטה נותן רק מה שמעבר לשעות הלימודים, לא בתוך המערכת.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: מה עם המבוגרים?

צבי הנדל: אמנון כהן: מה עם השכלת מבוגרים, מה עם השלמת עברית למבוגרים?

צבי הנדל: רונית תירוש: אמרתי שצריך לעשות איגום של המשאבים ואולי שינוי סדרי עדיפויות בהקצאה.

צבי הנדל: יורי שטרן: שתי הצעות – ראשית, וודאי תעשי את זה – לשבת גם מול משרד הקליטה כי בקטעים מסוימים אולי אפשר מתקציבי משרד הקליטה, למשל מה שקשור לתרגומים.

צבי הנדל: שנית, יש לך מאגר עצום מחוץ למערכת החינוך של המתנדבים שאולי יכולים לכנס את הילדים לקבוצות לימוד עברית, זאת אומרת זה לא חייב להיות גרידא לפי התעריפים ולפי השעות כפי שבתוך המערכת.

צבי הנדל: אולי אפשר לעשות כאן OUTSOURCING ולגייס משאבים.

צבי הנדל: היו"ר צבי הנדל: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.