ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 213, 2002-05-22 09:00

צבי הנדל: בוקר טוב לכולם.

צבי הנדל: אדוני יושב-ראש הסוכנות היהודית ידידי סלי, אני מתנצל בשם חברי הכנסת שעוד לא הגיעו.

צבי הנדל: בדרך כלל כשאתה מגיע לוועדה כולם באים לשמוע, אבל רק אתמול אחר-הצהרים סיכמתי משהו עם גב' ציפי פינק, האחראית על ההקצבות לארגוני העולים, ולכן כנראה הם לא כאן.

סלי מרידור: תודה רבה אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני כמובן מודה על ההזדמנות לשתף וגם לשמוע ולחשוב ביחד מה עושים בתחומים שנוגעים לעלייה ולקשרים עם העם היהודי בעת הזאת.

סלי מרידור: אנחנו נוקטים צעדים מאד אינטנסיביים במספר ארצות, ואני רוצה לפרט.

סלי מרידור: ראשית בארגנטינה, שם המאמץ הוא רחב מאד וגם מוצלח מאד, משם הגענו לקצב עלייה של כ-500 עולים בחודש.

צבי הנדל: מעל ומעבר לכל המצופה.

סלי מרידור: המדינה השנייה היא צרפת.

סלי מרידור: בצרפת יש בשלב זה גידול עצום בענין בעלייה.

סלי מרידור: אני מדגיש: בעניין בעלייה.

סלי מרידור: בשלב זה מספרי העלייה בפועל מצרפת דומים למספרים של השנה שעברה.

סלי מרידור: הגידול בענין בעלייה מתבטא בגידול עצום בפניות טלפוניות למשרדים שלנו.

צבי הנדל: כמה אנשים עלו מצרפת בשנה שעברה?

סלי מרידור: 1002.

סלי מרידור: הענין הוא בפניות טלפוניות רבות מאד, הענין הוא בהגעה למשרדים שלנו.

סלי מרידור: יש גידול של פי שתיים או פי שלוש בפתיחת תיקי עלייה.

סלי מרידור: יש גידול משמעותי בהירשמות לתוכנית נעל"ה שפתחנו רק לפני שנה בצרפת.

סלי מרידור: יש גידול של פי ארבע ברישום לתוכנית "לב".

סלי מרידור: כלומר, אנחנו רואים אינדיקציות שונות לגידול בענין.

סלי מרידור: ירידי עלייה שאנחנו עושים בצורה אינטנסיבית "מפוצצים" עם אלפי יהודים בכל יריד עלייה.

מייק רוזנברג: אתה יכול להגיד שעד סוף מאי יהיה גידול של כ-60% בעלייה, כולל ישראלים חוזרים מחו"ל.

סלי מרידור: אני מקווה שחודש מאי מראה תחילת שינוי במגמה.

סלי מרידור: אנחנו יודעים שמסורתית עיקר העלייה מצרפת מגיעה בחודשי הקיץ, ולכן אנחנו נערכים, מקווים, אפילו שלא כולנו דתיים, מתפללים שבקיץ הזה יהיה שינוי מאד משמעותי במספרי העלייה מצרפת.

סלי מרידור: אבל כפי שאמרתי, זה עוד טעון הוכחה.

סלי מרידור: זו בינתיים הערכה ותקווה.

סלי מרידור: דרום אפריקה היתה המדינה השלישית שהשקענו בה מאמץ מיוחד.

סלי מרידור: לצערי, בינתיים המאמץ המיוחד הזה לא מביא לתוצאות משמעותיות.

סלי מרידור: בדרום אפריקה יש בערך 80,000 יהודים.

צבי הנדל: כמה עלו משם בשנה שעברה?

סלי מרידור: 158.

סלי מרידור: השנה רצינו להגיע ל-500.

סלי מרידור: כפי שהדברים נראים עכשיו, אני פחות אופטימי ממה שהייתי שמח להיות.

סלי מרידור: החודש יש שם יריד עלייה ונקווה שהוא יעשה שינוי באווירה.

סלי מרידור: כמו שהוועדה הזאת יודעת, יש יציאה של יהודים מדרום אפריקה.

סלי מרידור: זאת לא קהילה שיושבת שם ואנחנו בכוח מנסים להוציא אנשים.

סלי מרידור: כ-2,000 – 3,000 יהודים בשנה מגיעים למקומות אחרים בעולם, במיוחד לארצות דוברות אנגלית כמו אוסטרליה, אנגליה וקנדה וארצות-הברית.

סלי מרידור: דרך אגב, יש מחסור אדיר במורים לאנגלית בארץ.

סלי מרידור: זה אחד המקצועות היחידים שהשפה היא כמעט מקור עבודה למי שמחליט לעלות לארץ, אם הוא רוצה לעסוק בהוראה.

סלי מרידור: אבל בינתיים לא הצלחנו לפענח שם את הקוד שיתרגם את כל הנתונים הלכאורה טבעיים חיוביים – קהילה, ציונים, חינוך יהודי כמעט ל-100% מבני הקהילה – מה שאתם רוצים, לא הצלחנו לתרגם את זה, כמעט מהעשור האחרון, לעלייה משמעותית לארץ.

צבי הנדל: האם נעשתה עבודת חשיבה, ניתוח יותר עמוק לגבי דרום אפריקה, מה קורץ להם או במה יכולנו למשוך אותם, או מה הם המניעים שבגללם הם לא באים לכאן?

מייק רוזנברג: עשינו הרבה ניתוחים לגבי דרום אפריקה, אחת האכזבות הגדולות מבחינת התנועה הציונית, כי היא ידועה כקהילה ציונית.

מייק רוזנברג: לצערי, רוב האנשים שיוצאים מדרום אפריקה לא מגיעים לישראל.

מייק רוזנברג: ראיינו אותם והם אומרים שהם באו לשם כי הבטיחו להם עבודה.

מייק רוזנברג: אפילו ראינו תופעות של רמאות, שמבטיחים עבודה ולא מקיימים, אבל אין ספק שיותר קל לאדם דובר אנגלית מדרום אפריקה למצוא עבודה באוסטרליה.

צבי הנדל: מי מעוניין לרמות באוסטרליה?

צבי הנדל: לאוסטרליה יש ענין למשוך אותם?

מייק רוזנברג: ודאי.

מייק רוזנברג: זו תופעה ידועה.

מייק רוזנברג: אנחנו רואים את זה גם בארגנטינה, שיש קהילות יהודיות בעולם שמעונינות שיבואו אליהם.

סלי מרידור: בנוסף לדברים שמייק אמר יש הערכה מבוססת על התרשמות משיחות עם אנשים, שהמוטיבציה העיקרית של אנשים שעוזבים היום את דרום אפריקה קשורה בביטחון אישי.

סלי מרידור: בדרום אפריקה יהודים חיים מאחורי גדרות.

סלי מרידור: לא רק יהודים, אבל כל השכבה החברתית-כלכלית שרוב היהודים בתוכה חיה מאחורי גדרות, עם שערים נעולים ועם אבטחה, ורמת הפשיעה והאלימות היא בלתי-נסבלת.

סלי מרידור: יהודים שיוצאים משם, חלק גדול מהמוטיבציה העיקרית שלהם היא להגיע למקום שבו אין בעיות של ביטחון אישי.

צבי הנדל: בארצות-הברית יש עוד יוזמה.

צבי הנדל: יש יהודי שעבר כבר לגור בישראל, אבל עדיין יש לו נכסים שם ולכן הוא שלושה חודשים פה ושלושה חודשים שם.

צבי הנדל: הוא בא אליי ויחד יזמנו פרוייקט שהוא הרוח החיה בו, לנסות לקחת את כל ראשי הקהילות, או רבני קהילות שעלו כבר לארץ מארצות-הברית, לשלוח אותם לקהילותיהם לשעבר, מתואם מראש וכו', ולעשות מבצע של "תור ועלה", כי הם הרי לא באים לארץ לפני שהם מטיילים בה.

צבי הנדל: הם אמרו: אבל עד היום אמרו לנו שחשוב שנישאר בארצות-הברית, הקהילות שם דווקא חזקות.

סלי מרידור: מאה אחוז.

סלי מרידור: העלייה מאתיופיה נמשכת בקצב השנתי, בסדר-גודל של 80-90 עולים בשבוע, ולמיטב ידיעתנו אין קבוצה גדולה של מחזיקי אישורים שממתינה באתיופיה לעלות לארץ.

סלי מרידור: סך-הכל תקופת ההמתנה, אם בכלל, לא צריכה לעלות על מספר מאד קטן של שבועות.

סלי מרידור: זה לגבי הענין האתיופי.

סלי מרידור: בענין הזה אולי ארחיב את ההערה.

סלי מרידור: אנחנו שומעים את זה בשבועיים האחרונים בארצות שונות בכל העולם, שהשינוי הנוכחי בשער הדולר משפיע מאד על התחושה של אנשים מבחינת היכולת שלהם להיעזר בסל הקליטה, שהוא קבוע שקלית אבל חלקו המשמעותי משמש לתשלום שכר-דירה, שנקוב בהרבה מאד מקרים דולרית, וגם בכל מה שקשור ליכולת לרכוש דירה בארץ, וכשמסתכלים על גובה המשכנתה מול עלות דירה שאנחנו מכירים בארץ למשפחות עולים שמגיעים כמעט בלי כלום, אפשר לראות את גודל הבעיה.

סלי מרידור: אני רוצה, ברשותכם, לומר עוד דבר בנושא עלייה לפני שאני עובר לדברים אחרים.

סלי מרידור: בסיבוב שעשיתי לפני כמה ימים בברית-המועצות לשעבר ונפגשתי עם 50 שליחים של הסוכנות כדי להבין מה קורה בתחום העלייה ומה צריך לעשות כדי להעלות את הקצב מחדש, כמעט בכל מקום שמעתי שהתשדורות מן הקרובים בארץ ומן החברים בארץ הן "חכו קצת".

סלי מרידור: כמו שאתם יודעים, עם כל העיסוק בעלייה אנחנו לא רק שלא מניחים מן העיסוק בתחומים האחרים שהסוכנות היהודית מופקדת עליהם, אלא גם מגבירים את הפעילות שם.

סלי מרידור: בדיוק עכשיו מסתיימת ההכשרה של מדריכי מחנות קיץ, וייצאו קרוב ל-1,400 מדריכים ישראלים צעירים למחנות קיץ בחלק ניכר מהעולם היהודי.

סלי מרידור: אני שב ואומר לוועדה הזאת מה שכבר אמרתי, שלדעתי, מעבר למצוקה הכלכלית הקשה הקיימת בישראל, אם מסתכלים לטווח הבינוני והארוך, בענין הזה חייב להיות מאמץ משותף של הסוכנות היהודית ושל מדינת ישראל, שאם אנחנו רוצים לקיים את הייעוד של המדינה הזאת; וארחיק לכת ואומר, אם אנחנו חפצי חיים כדי להבטיח רוב יהודי במדינה יהודית ודמוקרטית, אנחנו צריכים להשקיע בהבטחת העתיד היהודי על-ידי הגברת החינוך הציוני לדור הצעיר של יהודים בתפוצות.

שמואל הלפרט: מהו היום התקציב של מדינת ישראל לחינוך יהודי בגולה?

סלי מרידור: אין לי תשובה ברורה ומלאה, כי זה נמצא בכל מיני מקטעים.

סלי מרידור: אנחנו נמצאים עכשיו בתוך תהליך של עבודה מול מזכירות הממשלה במסגרת ועדה שהוחלט עליה במוסד לתיאום בין הממשלה והסוכנות היהודית לנסות לבנות תוכנית אסטרטגית לפעולה משותפת בתחום החינוך היהודי-ציוני, וחלק מן התהליך הזה הוא מיפוי של מה שקיים.

סלי מרידור: הדברים המרכזיים שקיימים, לפי מיטב הבנתי, שנוגעים בתקציב מדינת ישראל לחינוך יהודי בתפוצות הם הסלים הבאים: יש תקציב שהולך דרך נתיב במשרד החינוך, שהולך לטובת בתי-ספר יהודיים בברית-המועצות.

סלי מרידור: לדעתי מדובר במספר מיליוני דולרים, אבל אני לא יודע להגיד סכום מדויק.

סלי מרידור: יש תקציב נוסף שמופעל עם בתי-ספר יהודיים בכל העולם, חלקו דרך לשכת הקשר ורובו דרך הסוכנות היהודית, מה שהיה פעם תוכנית הימנותא של וולפסון והיום נקרא תוכנית ח"י לחינוך יהודי לתפוצות, זה סדר-גודל של שבעה או שמונה מיליון דולר למיטב זכרוני.

סלי מרידור: בחמש השנים האלה יש השתתפות מדינה בתוכנית "תגלית" שמממנת הבאת סטודנטים יהודים לארץ, כשהמדינה משתתפת בשליש מן העלות בממוצע של 14 מיליון דולר לשנה.

סלי מרידור: זה 70 מיליון דולר לכל שותף.

סלי מרידור: זה סוף השנה השלישית של התוכנית ויש לה עוד שנתיים.

סלי מרידור: יש השתתפות בלימודים של תלמידי ישיבות מחוץ לארץ שנמצא בתקציב משרד הדתות.

סלי מרידור: כידוע, הנושא הזה עלה לאחרונה לכותרות.

סלי מרידור: למיטב ידיעתי אין השתתפות מקבילה של המדינה בתלמידים שאינם תלמידי ישיבות שלומדים באוניברסיטאות בארץ, שלומדים בתוכניות שנתיות כאלה ואחרות בארץ.

צבי הנדל: אין לסטודנטים תוכנית מקבילה?

סלי מרידור: סטודנט יהודי מהתפוצות שהולך ללמוד באוניברסיטה העברית צריך לשלם לאוניברסיטה שכר-לימוד מלא, לא שכר-לימוד ישראלי.

סלי מרידור: למיטב ידיעתי אין השתתפות מקבילה של המדינה בתוכנית שנתית בלימודים באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל-אביב או באוניברסיטת באר-שבע.

אבשלום וילן: לפני עשרים – שלושים שנה היתה השתתפות.

אבשלום וילן: אני מכיר אנשים שעברו את זה.

מייק רוזנברג: אני חושב שהאוניברסיטה מקבלת תמיכה כלשהי.

מייק רוזנברג: אני לא בטוח.

מייק רוזנברג: אפשר להגיד שלתלמיד זה עולה הרבה כסף ללמוד בארץ.

סלי מרידור: אני רוצה להיזהר בדברים.

סלי מרידור: אני לא יודע שיש, אני לא יודע שאין.

צבי הנדל: אני אבדוק את זה.

סלי מרידור: אני חושב שההשקעה בצעירים יהודיים בגיל אחרי תיכון שבאים ארצה ללמוד שנה, היא השקעה חשובה ביותר.

סלי מרידור: אין דבר שמעצב יותר את עתידם היהודי והקשר שלהם למדינת ישראל, ולדעתי גם את הסיכוי שהם יעלו לארץ.

סלי מרידור: לדעתי, רמת ההשתתפות של המדינה בתחום הזה נמוכה מהצריך.

סלי מרידור: האם היא שווה לכל סוגי האוכלוסייה או לא, אני העליתי השערה.

סלי מרידור: אני מבקש למחוק אותה עד שהיא תיבדק.

צבי הנדל: היא תיבדק.

אבשלום וילן: כמה יבואו השנה בתוכניות הקיץ?

סלי מרידור: אני רוצה לומר עוד שני דברים.

סלי מרידור: אנחנו פעילים בכל מה שקשור לפעילות סולידריות יהודית עם מדינת ישראל, מעבר לתגבור המאד משמעותי של תוכניות שיתוף 2000 וההרחבה שלהן לאזורים חדשים בארץ.

סלי מרידור: מחודש אפריל יש תופעה, לדעתי מדהימה של יציאת היהודים לרחובות, מכל רחבי העולם.

סלי מרידור: כל יום יש עצרות תמיכה בישראל.

סלי מרידור: אנחנו שומעים על העצרות הגדולות, אם אלה היו 150,000 יהודים בפריז או 100,000 בוושינגטון או 10,000 במוסקבה או 50,000 בככר טרפלגר בלונדון, כאשר הקהילה היהודית הבריטית יצאה מכל מסורותיה לרחובות.

סלי מרידור: זו קהילה שיודעת לעשות עצרות רק באולמות סגורים.

סלי מרידור: יש לי פה דו"חות יומיים.

סלי מרידור: זה כל יום בקהילות יהודיות אחרות.

סלי מרידור: יכול להיות שקרוב למיליון יהודים יצאו לרחובות בחודש וחצי האחרון כדי להביע הזדהות עם מדינת ישראל.

סלי מרידור: זו התפרצות של גילוי אהדה ותמיכה אקטיבית בישראל.

סלי מרידור: זה מלווה גם במגבית חירום שנפתחה בחלק גדול מהקהילות בכל ארצות-הברית, בקנדה ובמקומות אחרים, שגם שם מגייסים היום כסף במיוחד לישראל.

סלי מרידור: אנחנו לקחנו את נציגי משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר לדיונים עם ראשי המגביות כדי להבטיח שייעוד הכסף יהיה לצרכים האקוטיים של המדינה, וגם כאן יש היענות פשוט אדירה של אנשים, גם כאלה שמגדילים את התרומות שלהם וגם כאלה שכבר שנים נעלמו ממפת התורמים של המגביות ושבאים עכשיו מיוזמתם ואומרים: אנחנו רוצים לתרום כסף למדינת ישראל.

סלי מרידור: יש תופעה מאד-מאד משמעותית של הזדהות ושל סולידריות.

אפרים לפיד: 10,000 מכתבים לחיילים.

סלי מרידור: אמרנו לשלוח מכתבים לחיילים ובבתי הספר יש כבר קרוב ל-12,000.

סלי מרידור: כלומר, זו תופעה שהולכת לרוחב כל העולם היהודי.

סלי מרידור: אני מבקש לומר דבר אחרון בנושא ההתפרצויות האנטישמיות.

סלי מרידור: זה גל קשה ביותר בחודשיים האחרונים, שקיים, אגב, בכל רחבי העולם היהודי.

סלי מרידור: אין יום שאנחנו לא מקבלים דיווחים על פגיעות ביהודים או במתקנים יהודיים, אם זה בבתי כנסת או בתי-ספר או מרכזים קהילתיים.

סלי מרידור: עיקר הריכוז הוא באירופה, אבל לא רק באירופה, ובאירופה עיקר הריכוז הוא בצרפת כאשר 35%-40% מהאירועים מתרחשים בצרפת.

סלי מרידור: בענין הזה אני רוצה להגיד שאומרים: טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.

סלי מרידור: שניהם טובים מקריאת דו"חות.

סלי מרידור: כל יום אני מקבל על שולחני דו"ח יומי על אירועים אנטישמיים.

סלי מרידור: אני קורא אותו ומתרשם ממנו וזה משפיע עליי.

סלי מרידור: אבל כשהייתי עכשיו בצרפת ודיברתי עם אנשים, אלה תופעות יום-יומיות.

סלי מרידור: התקשרתי לסגנית מנהל בית-ספר ואמרתי: שמעתי שאתמול זרקו אבן על בית-הספר.

סלי מרידור: אז היא אמרה לי: מה אתה מדבר?

סלי מרידור: אין יום שלא זורקים אבנים על בית-הספר, אין יום שלא מקללים את הילדים בדרך לבית הספר.

סלי מרידור: הלכתי למקום אחר ששרפו את האוטובוסים של המועצה האזורית, שמובילים ילדים לבית הספר בפריז, ושמעתי את אותו ספור.

סלי מרידור: אתה מדבר עם המנהלת והיא מספרת לך איזה קללות מקללים את הילדים ואת המורים.

סלי מרידור: אביה שהוא ניצול שואה, יהודי דתי, חטף מכות ברחוב.

סלי מרידור: אתה הולך בפריז ואתה רואה אנשים הולכים עם קסקט.

סלי מרידור: אומרים לך: אתה יודע, אלה יהודים שהולכים עם קסקט כדי לא ללכת עם כיפה.

סלי מרידור: זו תופעה רחבה מאד, שהדבר החריג בה בעיניי היא האדישות של החברה הצרפתית.

סלי מרידור: אני אומר את זה בכאב גדול, כי אני חושב שרובנו לא היינו מעלים על דעתנו שבעת הזאת, אחרי כל מה שעבר על העם היהודי באירופה, יהודים יוכו כמעט מדי יום, יקללו יהודים כל יום, יידו אבנים על בתי כנסת, ינסו להצית בתי-ספר ולא יהיה אחד בצרפת שיכתוב מאמר "אני מאשים".

סלי מרידור: לדעתי, מעבר לתופעה הקשה עצמה, האדישות והשתיקה קשים עוד יותר.

צבי הנדל: תודה לסלי.

צבי הנדל: רשות הדיבור לחבר-הכנסת נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שכולם מבינים שדי קשה לקבל החלטה לעלות לארץ מצרפת, ארגנטינה ודרום אפריקה, כאשר רואים בכל תחנות הטלוויזיה את התמונות המשודרות מכאן.

מיכאל נודלמן: כל הכבוד לסוכנות היהודית שיש עלייה גדולה מארגנטינה, פחות מארגנטינה ומצרפת, אבל זה קשור גם למצב שם – אנטישמיות ומשבר כלכלי.

מיכאל נודלמן: אבל בכל מקרה עלייה של יהודים לארץ זה דבר טוב, ואין לי טענות לסוכנות היהודית, שעושה עבודה טובה.

מיכאל נודלמן: יש לי טענות למדינת ישראל, כי לא מספיק להביא אנשים לארץ.

מיכאל נודלמן: ואני לא מדבר על המלחמה שיש אצלנו עכשיו.

מיכאל נודלמן: אני מדבר על הדברים שבן-אדם צריך ביום-יום.

מיכאל נודלמן: כולם יודעים שיש בארץ בעיה של דיור.

מיכאל נודלמן: 50,000 מקרים סוציאליים שעלו ב-1989 ממתינים עד היום בתור כדי לקבל דיור ממשלתי.

מיכאל נודלמן: אין דיור ציבורי בארץ.

מיכאל נודלמן: לא פעם דיברנו בוועדה זו ששורש הבעיה הוא הדיור.

צבי הנדל: עבודה לפני כן.

מיכאל נודלמן: לא, דיור.

מיכאל נודלמן: דיור ועבודה.

מיכאל נודלמן: אם לבן-אדם יש דיור הוא מרגיש שיש לו גב והוא בבית.

מיכאל נודלמן: אם אין לו דיור, הוא כמו בן-אדם בלי שום דבר.

מיכאל נודלמן: אני לא מבין את המדיניות של כל ממשלות ישראל, שבן-אדם צריך לקנות דירה במחירים כל-כך גבוהים, פי שתיים ושלוש מאשר בכל המדינות המפותחות.

מיכאל נודלמן: למה?

מיכאל נודלמן: כי בכל המדינות האלה 35% - 40% משוק הדירות הוא להשכרה.

מיכאל נודלמן: אם יש 35% - 40%, יש תחרות.

מיכאל נודלמן: אצלנו זה מונופול של קבלנים.

מיכאל נודלמן: אני חושב שמדינה, גם מדינה שלא קולטת עלייה, צריכה לעשות משהו בכיוון של דיור ציבורי.

מיכאל נודלמן: בגרמניה, בארצות-הברית ובשוויץ הפרופורציות הן כאלה, ואילו מדינת ישראל שמביאה לארץ עולים באמצעות הסוכנות היהודית, הממשלה לא רוצה לעשות שום דבר בנושא הזה, וזאת פגיעה גדולה בעולים.

מיכאל נודלמן: נכון אומר סלי מרידור שזה לא רק בגלל המצב הביטחוני.

מיכאל נודלמן: גם המצב הכלכלי תורם לכך.

מיכאל נודלמן: מי שאין לו דירה גר בשכירות והוא משלם דמי שכירות בדולרים.

מיכאל נודלמן: ומה עושה הממשלה החכמה?

מיכאל נודלמן: היא רוצה להוריד מהסיוע בשכר-דירה שמקבלים העולים.

מיכאל נודלמן: לכן נשלחים מכאן מכתבים לקרובי משפחה ולחברים בחוץ-לארץ: חברים, תמתינו, כי כשמורידים את הסיוע בשכר-דירה אל תבואו.

מיכאל נודלמן: דבר שני – תעמולה.

מיכאל נודלמן: הממשלה לא עושה דבר בנושא זה.

מיכאל נודלמן: שוב, הסוכנות עובדת אבל הממשלה לא עובדת.

מיכאל נודלמן: יש ארגונים ציבוריים שהם מאד חשובים במדינה דמוקרטית.

מיכאל נודלמן: כי אם עולה שעלה לפני חמש שנים מקבל עולה חדש ועוזר לו, זה יוצר אווירה טובה.

צבי הנדל: גם הנותן נהנה וגם המקבל נהנה.

מיכאל נודלמן: נכון.

מיכאל נודלמן: ומה קרה בזמן האחרון?

מיכאל נודלמן: במצב הביטחוני הכל-כך קשה אוכלוסייה מסוימת של עולים צריכים עזרה פסיכולוגית ואחרת, ופתאום הסוכנות התחילה לשחק משחקים.

מיכאל נודלמן: בארגונים הגדולים עובדים אנשים שחיים ממשכורת, הם קונים דירות וצריכים להחזיר משכנתה, ואנחנו לא יודעים מתי הם יקבלו כסף.

מיכאל נודלמן: כך אי-אפשר לעבוד.

מיכאל נודלמן: לסוכנות היהודית צריך להיות כבוד עצמי וכבוד לארגונים, וכבוד לאנשים שהיא הביאה לארץ.

מיכאל נודלמן: הארגונים הציבוריים עושים עבודה ברוכה.

מיכאל נודלמן: בכל מה שקשור להבאת עולים לארץ הסוכנות היהודית בסדר, אבל בכל מה שנוגע למימון הארגונים הציבוריים אתם צריכים לעשות סדר כי אי-אפשר להמשיך כך.

מיכאל נודלמן: כיושב-ראש הפורום הציוני אני אומר לך שאם זה יימשך כך אני אצטרך לפזר את הפורום הציוני.

מיכאל נודלמן: אני עברתי תקופה קשה מאד כדי לשקם את הפורום, ומה שקרה עכשיו לא קרה באשמתי.

מיכאל נודלמן: בגלל שהסוכנות פועלת כך אני עוד פעם נכנס לבור.

מיכאל נודלמן: ואני חוזר ואומר, אם זה יימשך כך, אני אפזר את הפורום הציוני.

צבי הנדל: האי-ודאות היא בעיה קשה.

אבשלום וילן: בהמשך לספור על הקסקט, אני עברתי חוויה דומה בשנת 1983.

אבשלום וילן: באתי לליון לתת הרצאה מטעם "שלום עכשיו" והרב הראשי של ליון ניסה לשכנע אותי לא להרצות כי יש בית"ר ויהיה שמח.

אבשלום וילן: כמובן אמרתי לו, עם כל הכבוד, כל בית"ר יבואו לאולם, נריב, נצעק, הכל יהיה בסדר.

אבשלום וילן: ואכן כך היה.

אבשלום וילן: אבל הקטע המדהים היה שיצאנו יחד מחדרו וראיתי שהוא מוריד את הכיפה ושם קסקט על ראשו.

אבשלום וילן: שאלתי אותו לפשר הדבר והוא אמר לי: אתה לא יודע מה זה להיות מיעוט יהודי בגולה, אתה יליד הארץ.

אבשלום וילן: אני מודה שזו פעם ראשונה בכלל שתפסתי את זה, והייתי המום.

אבשלום וילן: אמרתי לו: לפני שנייה התווכחת אתי וכו'.

אבשלום וילן: מה אתה פוחד?

אבשלום וילן: ראיתי את התופעה הזאת אז וראיתי אותה גם לפני חודש, שבמקורה בכל הנושא של צרפת, המוסלמים שם, הרקע וכו', אבל אתה רואה שהאנטישמיות בכל המדינות מרימה היום ראש מחדש.

אבשלום וילן: יש פה מחזוריות היסטורית.

אבשלום וילן: עברו חמישים וכמה שנים מאז מלחמת העולם השנייה, בערך שני דורות, ופתאום זה פורץ, מעבר לכל הפוליטיקות.

אבשלום וילן: אני לא רוצה להיכנס פה לכל נושא הקליטה בארץ.

אבשלום וילן: אני רק חושב שבקשר עם התפוצות, בגלל סערות העתים והמצב בחבר העמים לשעבר, אנחנו באמת מאבדים כמה דברים שהם ארוכי-טווח מאד חשובים.

אבשלום וילן: למשל, העלו פה את הנושא של מפעלי קיץ, הבאת חבר'ה צעירים לארץ.

אבשלום וילן: כשאני מסתכל על זה לטווח הארוך, זה אחד הדברים החשובים ביותר.

אבשלום וילן: כי סלי כבר אמר את זה, זה נכון, מי שמגיע לתוכנית בארץ בגילאים הקריטיים – כן יהיה בישראל, לא בישראל – הוא כבר מחובר לעם היהודי, לקהילה היהודית בצורה כלשהי.

אבשלום וילן: פספסת אותו, הוא יילך לדרכו.

אבשלום וילן: בשנה האחרונה מצאתי את עצמי כמה פעמים מנסה לשכנע אנשים לשלוח את ילדיהם לארץ על רקע של המציאות הפוליטית, כי אנשים פוחדים.

אבשלום וילן: הוזכרו פה תוכניות של סטודנטים.

אבשלום וילן: אני ראיתי הרבה אנשים שבאו לשנה לארץ, או שנשארו אחר-כך, או שחזרו ונשארו מחוברים.

אבשלום וילן: אין ספק שאם היינו יכולים לבנות תוכניות, ולא משנה הכסף, משנה הכיוון, החיבור ושותפות הגורל והדברים בסופו של דבר מתחברים.

אבשלום וילן: אני חושב שראש הממשלה פתוח לפרוייקטים האלה לבני נוער וסטודנטים בגילאים הקריטיים, דווקא מארצות המערב, דווקא על רקע האנטישמיות.

אבשלום וילן: כסף אמנם אין, אבל אפילו בסכומים קטנים בסוף תביא אותם.

אבשלום וילן: תודה.

מרינה סולודקין: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, ותודה ליושב-ראש הסוכנות היהודית סלי מרידור על הסקירה המאד מעניינת.

מרינה סולודקין: אני חושבת שיש לנו עכשיו מסורת מאד טובה, לשמוע כל חודשיים – שלושה חודשים דיווח מה קורה עם העלייה בזמנים כל-כך קשים וגם מה קורה עם האנטישמיות, שלצערנו הרב גוברת והולכת.

מרינה סולודקין: אני יכולה להעיר כמה הערות למה יהודי דרום אפריקה לא מגיעים לכאן, מפני שעבדנו בוועדה עם חברת-הכנסת נעמי בלומנטל בוועדת משנה, בנושא יהודי דרום אפריקה.

מרינה סולודקין: מדיווחים שקיבלנו הבנו שהם רגילים לחיות בבתים גדולים והענין היה שהם רצו לגור בארץ בצורה קומפקטית ולקבל אדמות מהמדינה.

מרינה סולודקין: היה משא-ומתן בין חברת-הכנסת בלומנטל לבין ראש הממשלה וכל מיני גורמים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה לא יצא אל הפועל בגלל עניינים ביורוקרטיים, וחבל מאד.

מרינה סולודקין: אני גם חושבת שעד היום לא מבינים את ההבדלים.

מרינה סולודקין: אם יש להם חינוך יהודי והם יודעים את השפה העברית, זה לא אומר שזאת קהילה ציונית.

מרינה סולודקין: היום אין מסך ברזל בדרום אפריקה ומכל מקום בעולם אפשר להגיע לארץ בצורה חופשית.

מרינה סולודקין: הם יהודים וזה טוב מאד, אבל כציונים אנחנו צריכים להסביר להם שיש רק מדינה אחת בעולם שבה יהודי יכול לחיות גם בכבוד וגם חופשי.

סלי מרידור: ובלי קסקט על הראש.

מרינה סולודקין: בלי קסקט על הראש.

מרינה סולודקין: אני רוצה לתמוך בדברי חבר-הכנסת וילן שאמר שאולי לא חשבנו מספיק על תוכניות חדשות ללימודים באוניברסיטאות, וגם על תרומתה של המדינה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שבדומה לתוכנית נעל"ה, שהיא מאד חשובה והיא מביאה אנשים לארץ, אם הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה יעשו תוכנית לימודים של שנה ראשונה באוניברסיטה, בתמיכה של מדינת ישראל, יהיו לנו אופקים חדשים - - -

מיכאל נודלמן: הסוכנות היהודית נותנת כסף, המדינה לא.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה התפקיד שלנו.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש הסוכנות היהודית, אני רוצה לשנות קצת את הנושא.

סופה לנדבר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאתה כאן ולומר שלא קיבלתי תשובות למכתבים ששלחתי אליך.

סופה לנדבר: אני לא אמשיך לתת מחמאות לסוכנות.

סופה לנדבר: אני חושבת שעוד לא נולד המדען שעושה חיסון לציונות ובגלל גל האנטישמיות בעולם כולו אנחנו מוכנים היום כנראה לעלייה מכל העולם.

סופה לנדבר: כולנו מבינים שבגלל מה שקרה בעולם אנחנו היום כן מקבלים עולים מכל המדינות.

סופה לנדבר: אני רוצה לדבר על ארגוני העולים.

סופה לנדבר: היום מלאה שנה לאסון הדולפינריום, ואני רוצה לדבר על מה שקרה שם, על כך שבגל הטרור שליש מהנפגעים הם עולים ממדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: ייתכן שזה סימן גם לאותם אנשים שנמצאים בעולם כולו וגם במדינות חבר העמים, שאין ביטחון אישי, וביטחון אישי הוא הדבר החשוב ביותר לכל יהודי שרוצה לעלות ארצה.

סופה לנדבר: אבל אני מקווה שנעבור גם את התקופה הקשה מאד הזאת.

סופה לנדבר: אני חושבת שבתקופה כל-כך קשה ארגוני העולים שקולטים את העלייה, ועושים מה שהממשלה לא תמיד מספיקה לעשות, שמחים לקבל שבחים מהסוכנות, וגם מהמדינה ומהממשלה.

סופה לנדבר: מי שעושה את הקליטה אלה ארגוני העולים שבמקרה חבר-הכנסת נודלמן ואני מייצגים אותם בישיבה זו, חבר-הכנסת נודלמן בתור יושב-ראש הפורום הציוני ואני בתור יושבת-ראש התאחדות עולי ברית-המועצות.

סופה לנדבר: אני אישית מאד מאוכזבת מיחסה של הסוכנות היהודית, והיה חשוב לשמוע כאן שחבר הנאמנים והסוכנות היהודית הם אותו דבר.

סופה לנדבר: יכול להיות שנצטרך לבקש ממך לקיים ישיבה נוספת דווקא בנושא הזה, ואנחנו נספר בה דברים שיהיו קשים ולא מחמיאים לסוכנות היהודית.

סופה לנדבר: אנחנו היינו בחבר הנאמנים ולא היינו צריכים ועדה מגשרת.

סופה לנדבר: אנחנו אמרנו: כן, אנחנו רוצים להתאחד.

סופה לנדבר: דרך אגב, אני מאשימה את הסוכנות.

סופה לנדבר: לפני שנים רבות כאשר הגיע נתן שרנסקי הם רצו לחלק את העלייה, רצו לחלק את הארגונים.

סופה לנדבר: לא משנה מה הפורום הצליח לעשות, ואני רוצה להגיד שהם הצליחו לעשות המון דברים.

סופה לנדבר: פתאום בא מישהו בסוכנות ואמר: היום זה לא קיים, היום חייבים להתאחד.

סופה לנדבר: אבל זה קיים בשטח, רבותיי, ואנחנו אומרים: גם אנחנו קיימים, גם העולים קיימים.

סופה לנדבר: קרה תהליך שלה

סופה לנדבר: פוך אותו לתהליך של אחדות זה לא רק רצון של מישה וסופה, זה רצון של המון אנשים, ואין בשטח רצון כזה להתאחד.

סופה לנדבר: אנחנו אמרנו לסוכנות שאנחנו רוצים פסק זמן.

סופה לנדבר: ב-5 באוגוסט 2001 החלטנו להתאחד ואמרנו שיש תהליכים מסוימים לדבר הזה ושאנחנו צריכים כסף כדי לבצע אותם.

סופה לנדבר: חיים צ'סלר, גזבר הסוכנות אמר בשם הסוכנות: במקום להתאחד דרך ועדה מגשרת אתם תקבלו תקציב, גם תקציב שוטף, גם תקציב לאחדות הזאת וגם תקציב לטפל בדברים שקורים היום במדינה, תמיכה באנשים שנפגעו בפעולות טרור.

סופה לנדבר: אני מכריזה כאן שאין צורך בסל"ע.

סופה לנדבר: אנחנו בעצמנו נתמוך באנשים כמו שאנחנו עושים, בשקט ובלי פרסומת בטלוויזיה.

סופה לנדבר: אנחנו לא מקבלים בשביל זה כסף.

סופה לנדבר: אנחנו מגייסים את הכספים.

סופה לנדבר: אנחנו גם הקמנו קרן לאנשים שנפגעו בדולפינריום, בשקט ובלי פרסומת.

סופה לנדבר: לא רק אנחנו, גם פעילים שלנו, מתנדבים של הארגונים האלה, בלי שום תמיכה של הסוכנות ושל המדינה.

סופה לנדבר: גם על זה נצטרך לדבר.

סופה לנדבר: היו איומים מצד הסוכנות היהודית.

סופה לנדבר: אנחנו היינו בישיבה שהיתה ישיבה של השפלה.

סופה לנדבר: אנחנו הסברנו שאיחוד פירושו שהארגונים לא יקבלו במשך שנתיים תמיכה מהמדינה ומהממשלה.

סופה לנדבר: הסוכנות היהודית, ציפי פינק והיועצת המשפטית של הסוכנות הלכו לרשם העמותות ובמקרה קיבלו אישור כדי שאנחנו נתאחד.

סופה לנדבר: לא משנה כמה כסף זה יעלה.

סופה לנדבר: לא משנה שזה בלוף, כי בעוד שנה וחצי, לפני שאנחנו מפזרים את הארגונים האלה אנחנו לא יכולים להתאחד.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לקבל תמיכה לא רק מהסוכנות, שאנחנו אסירי תודה לתמיכה שלה.

סופה לנדבר: עד היום, כמעט סוף החודש, אנשים לא קיבלו משכורת.

סופה לנדבר: זה פוגע בנו מאד, זה משפיל מאד.

סופה לנדבר: עולים חדשים שבתחילת החודש צריכים לשלם משכנתה, לא יכול להיות שעד היום לא קיבלו משכורות.

סופה לנדבר: תודה לך, צבי, שאתה התערבת אתמול, אבל אני אומרת שאני אישית לא מקבלת את האיומים של הסוכנות.

סופה לנדבר: אני לא אפזר את הארגון שלי ולא אתפטר מהתפקיד, אבל אנחנו נעשה דברים כאלה שבסוכנות יזכרו אותנו לטובה.

סופה לנדבר: דע לך, סלי, שאנחנו מכבדים אותך.

סופה לנדבר: אתה לא רצית להתערב בענין.

סופה לנדבר: שלחנו לך מכתבים ולא קיבלנו תשובה, לא ממך, לא מהגזבר.

סופה לנדבר: את ציפי אנחנו לא משיגים.

סופה לנדבר: זה לא יעבור בשקט.

סופה לנדבר: זו פעם ראשונה שאני מדברת כך, אבל אני מבטיחה לך שאם בסוכנות – ואני לא מאיימת – לא יכול להיות שבגלל שהחלטנו להתאחד ובגלל שאנחנו מסבירים לסוכנות שכל הדברים שאנחנו עושים הם על-חשבון פעילות ועל-חשבון דברים אחרים, לא יכול להיות שבסוכנות יעמדו בצד ויסתכלו איך מישהו חונק אותנו.

סופה לנדבר: אני לא מקבלת את הדבר הזה ואני מציעה לך לקיים בהקדם האפשרי ישיבה שאליה תזמין את חבר-הכנסת נודלמן ואותי, ואת האנשים הבכירים בנשיאות של שני הארגונים, ותתערב ומהר, כי גם אנחנו עושים עלייה.

סופה לנדבר: יש קשר ישיר בין ארגוני העולים לבין הסוכנות לבין משרד הקליטה, וכדאי לזכור את זה.

סופה לנדבר: לבסוף, אני רוצה להעיר שחיילים בודדים מחפשים היום בפחי אשפה, ואלה יהודים שאתם הבאתם אותם בתוכנית נעל"ה ובתוכניות אחרות שהיו יוצאות מן הכלל, אבל הם נשארו בודדים בארץ.

סופה לנדבר: כדי שהילדים שלנו לא ייצאו לרחוב ולפשע, כדי שהאנשים שיושבים שם יבינו שהילדים שלנו נמצאים בידיים טובות, זה לא רק העתיד שלנו, זה העתיד של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו כארגוני עולים, מתנדבים, מסוגלים לעשות בגלל שיש לנו אנשי מקצוע מעולים, אבל כדי לפעול אנחנו חייבים לקבל תמיכה מאסיבית ממך ומחבר הנאמנים.

יורי שטרן: אני אמשיך באותו קו, כי אני חושב שהסוכנות מאיימת על עצמה, על מעמדה, אפילו הפוליטי הייתי אומר.

יורי שטרן: כי מה שקורה בתחום של ארגוני עולים בכלל, אבל במיוחד מול שני הארגונים של עולי ברית-המועצות זה דבר לא מתקבל על הדעת.

יורי שטרן: הסוכנות היתה אמורה בזמנה לתגבר את ארגוני העולים והיתה אמורה להיות המכשיר הראשי להחזקתם בארץ.

יורי שטרן: על החשיבות של הארגונים האלה כבר דיברו ואני לא רוצה להוסיף.

יורי שטרן: היה יתרון גדול בתקצוב הסוכנותי, כי הארגונים האלה עובדים מול משרדי ממשלה.

יורי שטרן: הם לא צריכים להיות תלויים במשרדי ממשלה שמולם הם עובדים והם צריכים לעשות שדולה וכו' ולכן הסוכנות היתה פתרון.

יורי שטרן: עכשיו הסוכנות צמצמה את מעורבותה בצורה דראמטית.

יורי שטרן: היא בעצם משקרת את עצמה ואת האחרים כי היא דורשת מארגוני העולים עבור הכסף שהיא נותנת, לעסוק אך ורק בקליטה ראשונית, לפי החלטת חבר הנאמנים שזאת רק השנה הראשונה בארץ.

יורי שטרן: זו שטות, במיוחד לארגונים שעולים מעטים מאד מגיעים מארצותיהם.

יורי שטרן: כולם יודעים שארגוני העולים עוסקים בעבודה הקהילתית-חברתית, קודם-כל בקרב אלה שכבר הגיעו, וזאת מטרה מאד חשובה שעונה על כל המשימות והמטרות של הסוכנות.

יורי שטרן: מהשקר הזה עלו דברים נוספים ודחיית האחדות הזאת ברחוב הרוסי.

יורי שטרן: ואיך נעשה הדבר?

יורי שטרן: על-ידי הפסקת מימון שבאמת מורידה אנשים שעובדים בארגונים האלה למצב של עוני מחפיר, והסוכנות היהודית שמגייסת כסף מהעם היהודי בתפוצות היא זאת שבגללה אנשים לא מקבלים משכורת בזמן, זה לא ייאמן.

יורי שטרן: לכן מצטבר פה כעס נורא.

יורי שטרן: אני מצטרף לבקשת החברים.

יורי שטרן: קח פיקוד, תזמן ישיבה בהשתתפות האנשים שמייצגים את הארגונים האלה.

יורי שטרן: אני השתתפתי יחד עם חברת-הכנסת לנדבר בוועדת הגישור הזאת.

יורי שטרן: זה היה נחמד, מעניין, אבל אם הכסף הזה היה הולך ישירות לפורום הציוני ולהתאחדות עולי ברית-המועצות, הוא היה מביא תועלת לעולים.

יורי שטרן: בשביל ללמוד מה הם היחסים בין שני הארגונים היו צריכים להעסיק קבלן חיצוני ולשלם לו הון תועפות – אלה דברים בגדר של בזבוז.

סופה לנדבר: והאנשים האלה אמרו שאנחנו צריכים כסף והם המליצו לסוכנות לתת לנו כסף להתאחד, כי כל פעילות כרוכה בכסף ואנחנו לא מקבלים כלום.

יורי שטרן: תבדוק גם את ההקצבות שמקבלים ארגוני העולים ותחשוב כמה עולים יש היום מברית המועצות ומה משקלם של ארגוני העולים למען יהודי ברית-המועצות בהקצבה הכוללת של ארגוני העולים ותראה גם פה איזה שהוא עיוות לאורך שנים רבות.

יורי שטרן: דבר נוסף.

יורי שטרן: זה התחיל מהישיבה אתך ואחר-כך היתה ישיבה נוספת והקמנו פה ועדת משנה לשילוב העולים במאמץ ההסברה הישראלי.

יורי שטרן: הפעולה הזאת נמשכת ובאמת יש אפשרות לגייס המוני ישראלים יוצאי מדינות שונות למאמץ ההסברה, שהולך יד ביד עם ההסברה בנושא העלייה, כי אתה לא יכול להתקדם בתחומים האלה מבלי לשפר את תדמיתה של מדינת ישראל.

יורי שטרן: אני מאד מבקש, סלי, את תמיכתה של הסוכנות היהודית לפעולה הזאת, דרך מועצת ארגוני העולים.

יורי שטרן: זה דבר שייתן פירות ויחזק גם את הסוכנות ובוודאי גם את התשתית החברתית של יוצאי מדינות כלשהן בארץ.

צבי הנדל: ברשותכם, אני לוקח לעצמי רשות דיבור אחרון בין חברי הכנסת וניתן את זכות הסיכום לסלי מרידור.

צבי הנדל: אני אתחיל במה שאתם סיימתם, אבל בראייה הרבה יותר רחבה.

צבי הנדל: נושא הכסף.

צבי הנדל: איך אנחנו עושים את המאמץ המקסימלי האפשרי לעשות קליטה יותר רכה בישראל על-מנת לעודד בסופו של דבר את העלייה.

צבי הנדל: מסתמנת בשורה אחת טובה בנושא הדיור.

צבי הנדל: ישבתי ארוכות עם מנהל אגף התקציבים החדש באוצר.

צבי הנדל: פעם ראשונה שבאגף התקציבים, שתמיד הם היו ה"אנטי" הכי גדולים בנושא דיור להשכרה, מצאתי אוזן קשבת, ובסופו של דבר הוא האיש הכמעט מרכזי שמחליט בעניינים האלה.

צבי הנדל: זה היה אחד הנושאים הראשונים שדיברנו עליהם וגיליתי אצלו אוזן קשבת.

צבי הנדל: זה לא יהיה מחר בבוקר, אבל זה תהליך והוא התחייב לי שיתחילו בו בהקדם ואני מקווה שנראה פירות תוך זמן סביר.

מיכאל נודלמן: המדינה לא מסוגלת לעזור.

צבי הנדל: לא המדינה.

צבי הנדל: שהמדינה תיתן לקבלנים פרטיים קרקע, פחות מס הכנסה וכו'.

צבי הנדל: זאת בשורה חצי טובה, כי אני עוסק בענין הזה כבר שנים עם האוצר וזה היה קיר.

צבי הנדל: פעם ראשונה הרגשתי שזה כבר לא קיר.

צבי הנדל: נקודה שנייה בנושא הכספי.

צבי הנדל: יכול מאד להיות, ואני אומר בבחינת שואל, שהיינו צריכים לעשות מבצע לשנה – שנתיים, עד שאנחנו יוצאים מהבור הכלכלי שהמדינה מצויה בו.

צבי הנדל: לעשות מבצע ולראות גם מטרות מדויקות, למה אנחנו רוצים את זה.

צבי הנדל: לעשות מבצע גיוס כספים לנושא עזרה בקליטה, מה שעד היום לא ביקשנו מהעולם היהודי אלא טיפין-טיפין לפרוייקטים מסוימים.

צבי הנדל: יכול מאד להיות שזה לזמן קצוב.

צבי הנדל: אני אומר שנתיים, כי התוכנית הכלכלית היא לשנתיים, ולתקופה הזאת לדעת שאנחנו מגייסים כסף למטרות מהסוג של קליטת עלייה.

צבי הנדל: ארגוני עולים הם הפרט הקטן בזה, אבל יש פרטים גדולים, שנראה לי שהם שווים בדיקה.

צבי הנדל: אני לא רוצה להגיד רעיונות.

צבי הנדל: צריך להקים צוות חשיבה איך אפשר לעשות את זה, כי אנחנו לא ניתן משכנתאות, אבל עדיין יש אפשרות לעשות מבצע ואני כן הייתי נכנס לשנתיים האלה גם בעזרה בנושא שכר-דירה, אם יהיה לנו הסכם עם המדינה שהיא באמת תבנה להשכרה ובעוד שנתיים יתחיל להיות משהו.

צבי הנדל: זאת אומרת, בזמן התפר הזה.

צבי הנדל: זה נראה לי מאד-מאד חשוב.

צבי הנדל: אני מסכים אתך לחלוטין בענין הצורך לקרוא דווקא עכשיו לארגוני העולים להירתם לענין בכל כוחם, כל ארגון עם המדינה שממנה הוא יוצא.

צבי הנדל: אסיים בדבר שאני מרגיש אתו לא רגוע – צרפת.

צבי הנדל: לפני כמה ימים ישבתי אתך, סלי, והתרשמתי מאד לטובה משינוי דרסטי בנושא הביורוקרטיה, שפעם מסיבות נכונות ואמיתיות, מי שרצה לעלות מצרפת היה צריך למלא 7,000 טפסים, כי היו כאלה שתפסו טרמפ ולא היו ראויים להגיע, ואני לא רוצה להרחיב את הדיבור על כך, ובצדק היו 7,000 טפסים.

צבי הנדל: אבל הטפסים האלה לא בדיוק מעודדים את אלה שאין אתם בעיות, ובדרך כלל עם הרוב אין בעיות, ותמיד בגלל מיעוט שיש אתו בעיות כולם סובלים.

צבי הנדל: שמחתי מאד לשמוע מסלי שכל הטפסים בוטלו ומי שרוצה לעלות ויש לו תעודת זהות, או זכאות, הוא יקבל כרטיס עולה.

צבי הנדל: עדיין אני אומר שהחלק שלנו בתחושות שאני שומע מכל מיני תלונות בצרפת, לא מספק.

צבי הנדל: אז או שזה עוד לא ירד לשטח, או שזה לוקח זמן.

צבי הנדל: אני מבקש שבנושא צרפת לא תורידו את האצבע מהדופק לדקה אחת, כי זה פוטנציאל גדול, והצרכים הציוניים של כל עם ישראל ומדינת ישראל ידועים, ובוודאי לך אני לא צריך להסביר, לשים את הדגש על זה, עם כל שאר המדינות שבוודאי לא צריך להרפות מהן.

צבי הנדל: כמו כל חבריי גם אני מצטרף ומחזק את ידיכם על יותר מחצי הכוס המלאה.

צבי הנדל: גם אם יש לפעמים רבע כוס ריקה, עדיין הרוב בסוכנות היא הכוס המלאה.

צבי הנדל: סלי, בבקשה.

סלי מרידור: תודה רבה לכולם.

סלי מרידור: אני רוצה להתייחס למספר נקודות שעלו פה.

סלי מרידור: הוזכר פה באופן רחב ומשמעותי נושא התאחדויות העולים.

סלי מרידור: אני מבין שברקע לענין זה מאמץ משותף מוסכם להגיע לאיזה שהוא מבנה משותף להתאחדויות העולים.

סלי מרידור: אני מקבל את הפנייה ואני אקיים בדחיפות ישיבה כדי לנסות לפתור את הבעיות שעומדות על הפרק.

סלי מרידור: יש לנו הרבה מאד הערכה לארגוני העולים.

סלי מרידור: אני חושב שארגוני העולים יודעים שגם בימים הכי קשים מבחינה כספית הסוכנות היהודית המשיכה לממן את ארגוני העולים.

סלי מרידור: אני מקבל את הקביעה שארגוני העולים שצריכים להיות ה"לובי" מול הממסד צריכים שתהיה להם מידה של עצמאות, ודאי כלפי הממשלה, ואני אפילו אומר את זה במידה מסוימת כלפי הסוכנות.

סלי מרידור: לא הייתי רוצה מצב שהביקורת על הסוכנות מושפעת מן העובדה שהסוכנות מתקצבת את ארגוני העולים.

יורי שטרן: בשביל זה הם יקבלו כסף ממשרד הקליטה.

סלי מרידור: אני מבין.

סלי מרידור: אם זאת תהיה התחרות, יהיה הרבה כסף לארגוני העולים.

סלי מרידור: אני בדעה שארגוני העולים צריכים להיות השותף הכי משמעותי שלנו לעידוד עלייה.

סלי מרידור: אני אומר את זה מעבר לעיסוק החשוב שלהם בקליטה, עם כל הוויכוח בין קליטה ראשונית או לא ראשונית, בסופו של דבר אין דבר שמשפיע יותר על עלייה ממה שאומרים יוצאי אותן מדינות שעלו לארץ.

סלי מרידור: עם כל העבודה הטובה שלנו, עולה חדש פוטנציאלי, אם הוא יכול, והוא בדרך כלל יכול, מרים טלפון או כותב מכתב לאיש שבארץ שהוא סומך עליו ומכיר אותו, כי הוא מאותה עיר שלו, מאותה משפחה שלו, ומאותו מקצוע שלו, והתפקיד שלנו הוא להקל את החיבור הזה, כי ככל שאנשים יקבלו יותר תשובות ישירות, נכונות ומדויקות, הסיכוי שהם יקבלו החלטה לעלות הוא יותר גדול.

סלי מרידור: אנחנו נקיים ישיבה ונכלול בה את הענין של ההסתייעות בארגוני העולים לצורך עידוד העלייה בתוכנית שאנחנו עושים עכשיו מול מדינות ברית-המועצות לשעבר, ואני מקווה שנוכל לפתור חלק מהבעיות, אם לא את כולן.

סלי מרידור: עלו פה רעיונות לגבי תוכניות חדשות.

סלי מרידור: הוזכרו שני דברים.

צבי הנדל: הזכרת בתחילת הסקירה שלך את מכון לב.

סלי מרידור: אגב, זה לא אומר שיותר התקבלו למכון, אבל זה אומר שיותר פנו, מה שמצביע על הענין הגובר.

סלי מרידור: עלו פה שני רעיונות שאני חושב ששניהם ראויים לקידום.

סלי מרידור: אחד, נושא של עלייה קהילתית עם אפשרות לרכוש קרקע במחירים מוזלים, והאפשרות לרכוש קרקע באופן שבו קבוצה יכולה, לדור הראשון של העולים, ליצור איזו שהיא תחנת ביניים, ואנחנו רואים שהעולים עושים את זה בכל מקרה.

סלי מרידור: אנחנו רואים איפה מתרכזים בסוף היהודים שעולים מדרום אפריקה.

סלי מרידור: אנחנו רואים איך יהודים שעולים מברית-המועצות וממקומות נוספים מתרכזים בקשר שכונתי מסוים.

סלי מרידור: אז במקום לעשות את זה בצורה שהיא נגד הזרם, יכול להיות שנכון למצוא מקום ולעשות את זה עם הזרם.

סלי מרידור: אני יודע שהיו לבטים גדולים, שלחלק מהם הייתי שותף בעבר, שאנחנו נעשה 'הולכים נגד האתוס של כור היתוך' שאנחנו מאפשרים את זה.

סלי מרידור: אני חושב שנכון להעריך שהילדים והנכדים של העולים האלה יהיו חלק אינטגרלי מהחברה הישראלית.

סלי מרידור: אני חושב שראוי לבחון את זה.

סלי מרידור: זה מצריך עבודה משותפת עם מנהל מקרקעי ישראל.

סלי מרידור: צריך להביא בחשבון שדרושה פה חשיבה יצירתית לגבי הדרך שבה עושים את זה ולגבי מחיר הקרקע, משום שבסופו של דבר זה נכון שיהודי דרום אפריקה יש בהם נטייה להתקבץ במסגרת אנגלו-סכסית בדור הראשון, אבל צריך להביא בחשבון שיהודי שיוצא היום מדרום אפריקה ועוזב בית גדול מאד על קרקע, הוא מוכר את הבית הזה במספר עשרות אלפי דולרים.

סלי מרידור: נניח שיש לו דרך חוקית להוציא את הכסף הזה החוצה, עדיין אין אפשרות עם הכסף הזה לרכוש כאן שום דבר שהוא אקוויוולנטי לחצי ממה שהיה לו שם, וצריך להביא את זה בחשבון.

סלי מרידור: נושא שני שעלה, שלדעתי הוא רב-חשיבות, הוא הנושא של תוכניות לימודים בארץ לבוגרי תיכון, תלמידי אוניברסיטה.

סלי מרידור: אני חושב שאנחנו צריכים ליצור נורמה בעולם היהודי שמי שמסיים תיכון עושה שנת לימודים בארץ.

סלי מרידור: זה קיים בצורה רחבה מאד בעולם האורתודוכסי.

סלי מרידור: אני רוצה שתדעו שבעולם האורתודוכסי כמעט כל צעיר וצעירה יהודים שמסיימים בית-ספר תיכון הולכים לשנת לימודים בארץ, אם זה בישיבה או בתוכנית מיוחדת, או באוניברסיטה, וצריך להרחיב את הנורמה הזאת לכל העולם היהודי.

סלי מרידור: זה לא רק כסף, זו גם שאלה של נורמה תרבותית-קהילתית, אבל זה גם סיוע חומרי.

סלי מרידור: מדינת ישראל חייבת, לדעתי, לראות בדבר הזה אתגר ראשון במעלה, משום שנוער יהודי שיבוא לארץ בגיל שבו הוא מעצב את האישיות שלו לא רק לעשרה ימים או שבועיים אלא לשנת לימודים, חיים, מגורים, התנסות מקצועית בארץ, הוא הפוטנציאל לעתודה הגדולה ביותר שלנו, גם לעלייה וגם לעתיד הקיום היהודי ולתמיכה היהודית העולמית במדינת ישראל.

סלי מרידור: דבר אחרון שהייתי רוצה לציין, ברשותכם, נוגע לסוגייה של גרמניה.

סלי מרידור: הוא לא עלה בשאלות אבל אני רוצה בכל-זאת לציין אותו.

סלי מרידור: אנחנו מגבירים את הפעילות בקרב הקהילה הגדלה של המהגרים היהודים מברית-המועצות לשעבר לגרמניה.

סלי מרידור: אנחנו מתקרבים שם כנראה ל-100,000 יהודים.

סלי מרידור: אני סבור שהנושא הזה הופך להיות נושא בעל משמעות אסטרטגית ואני חושב שמדינת ישראל צריכה לנקוט עמדה, והמקום שבו ראוי שיהודים ייקלטו – אם הם מחליטים מרצונם לעזוב מדינה כלשהי – הוא מדינת ישראל.

סלי מרידור: זה צריך להיות הקו הבסיסי של המדיניות הציונית של המדינה שלנו.

סלי מרידור: כמו שפעלנו לפני 12 – 13 שנים בתיאום עם הקהילה היהודית בארצות-הברית ועם הממשל האמריקאי כדי להבטיח שהיהודים שיוצאים מברית-המועצות עם נפילת השערים יבואו לארץ ברובם המכריע, לדעתי צריך לשקול מה יש לעשות מול גרמניה כדי למנוע מצב שמכל הארצות בעולם תהיה זו דווקא גרמניה שמפתה יהודים לא לעלות לישראל.

סלי מרידור: אני מקווה שהוועדה הזאת והגורמים השונים במדינה יתנו את הדעת על כך, משום שזה כבר לא טפטוף, זאת כבר סוגייה בעלת משמעות אסטרטגית.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: תודה רבה לכולם.

צבי הנדל: הישיבה נעולה.

צבי הנדל: - - - - - - - -