ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 204, 2002-04-10 12:00

צבי הנדל: צהרים טובים לכולם, ברוכים הבאים.

צבי הנדל: אנחנו עוברים תקופה לא קלה.

צבי הנדל: אני מוצא את עצמי אומר את זה כמעט מאז שאני זוכר את עצמי.

צבי הנדל: תמיד יש סיבות.

צבי הנדל: פעם אנחנו עוברים תקופה לא קלה בהיקף מקומי, פעם בהיקף אזורי, פעם בהיקף עולמי, אבל תמיד יש סיבות.

צבי הנדל: יש דברים שאנחנו צריכים להיות מודעים אליהם, ולא צריך להתבייש בהם, ולדעת את האמת, שיש לנו שונאים, ולא מעט.

צבי הנדל: לעתים הם מוצאים סיבה טובה לעשות החצנה לשנאתם, לעתים הם לא מוצאים את הסיבה המתאימה ואת האווירה הראויה.

צבי הנדל: האווירה שבה אנו חיים היא אווירה שיש בה מאזן לא צודק של אינפורמציה, ואפשר להגיד את האמת, גם אינפורמציה שקרית.

צבי הנדל: צד אחד מפריח אינפורמציה שקרית בעליל, והצד השני, אומר רק אמת, גם אם היא קשה, כי אנחנו מדינה דמוקרטית, ברוך השם.

צבי הנדל: יש ויכוחים בינינו, ואנחנו לא מסתירים אותם.

צבי הנדל: הוויכוחים האלה לעתים מתפרשים על-ידי שונאינו כבלבול אצלנו או כהסכמה לזה שאנחנו לא בסדר, זה יכול לבוא לידי ביטוי החל במכתב המילואימניקים וכלה באמירה כזאת או אחרת של שר, שאצלנו, בשיח הציבורי הפנימי שלנו זה לגיטימי, ואנחנו יכולים לכעוס או לא לכעוס, אבל זה בתוך המשפחה, אבל, כשזה יוצא החוצה, מנצלים את זה לרעה.

צבי הנדל: עושים את זה גם כשאין לנו התחמושת הזאת, שמחולקת חינם לשונאים שלנו, עושים את זה גם כשנופלים מגדלי התאומים.

צבי הנדל: בדיוק עכשיו סיימו באוניברסיטת תל-אביב מחקר בנושא האנטישמיות, וקיבלתי תקציר שלו.

צבי הנדל: בין השאר, אני קורא פה, שכאשר נפלו מגדלי התאומים, ניסו לנכס לנו, ליהודים הציונים, כמעט בכוח - עשו זאת בעיקר מוסלמים, אבל לא רק מוסלמים - את האירוע עצמו, כאילו שאנחנו פוצצנו את מגדלי התאומים.

צבי הנדל: כולנו זוכרים מה היה בוועידת דרבן, שכל עניינה של הוועידה היה מכוון לכיוון מסוים, ונעשה מאמץ להפוך אותה כולה נגד ישראל.

צבי הנדל: וכאן, דווקא מגיע הרבה שבח למשרד החוץ שלנו, שהצליח כמעט להפוך את הקערה על פיה.

צבי הנדל: וזה חוזר על עצמו כמעט בכל מקום.

צבי הנדל: כאש ביקשתי לזמן את הישיבה הזאת, זה היה על רקע האירועים האחרונים, שהתפרסמו בעיקר על צרפת, אבל לא רק עליה.

צבי הנדל: והאחריות שלנו לדברים האלה היא, לא רק מפני שהם האחים שלנו, והם במצב קשה, ולא רק מפני שאנחנו האחים שלהם, ואנחנו במצב קשה, אלא גם משום שחלק גדול ממה שקורה היום ניזון מהבעירה המזרח-תיכונית ומושלך החוצה.

צבי הנדל: סוד גלוי הוא, שלפני שמונה שנים, לאחר אוסלו, נתנו אמצעי תקשורת בידיו של ערפאת, והתקשורת הזאת, בנוסף לכלי תקשורת אחרים, מנוצלת להסתה גסה מאוד, פרועה מאוד, שקרית מאוד, כנגד ישראל, וזה מועתק ומקבל שופרות נוספים בכלי תקשורת אחרים.

צבי הנדל: ליבוי היצרים בשנים האחרונות הוא כל כך גדול, שברגע שמדליקים גפרור, החבית מתפוצצת.

צבי הנדל: אם אנחנו יכולים, ואני חושב שאנחנו יכולים, ואם שמעתי נכון בכלי התקשורת - עדיין לא דיווחו לי, אני אשמע דיווח היום - החלו כבר לנקוט צעדים, גם מצד הסוכנות, גם מצד ארגונים יהודים שונים, של יציאה לרחוב.

צבי הנדל: היציאה לרחוב נותנת כמה יתרונות גדולים.

צבי הנדל: דיברתי על זה עם ידידי, חבר הכנסת יורי שטרן, והוא אמר לי שאחד הדברים הנוספים שעדיין לא נוצלו אולי, וכדאי לנצל אותם, מייד נשמע את זה מפיו, זה הפעלת ארגוני העולים בישראל, כל ארגון כזה מול המדינה ממנה הוא בא, בקבוצות האוכלוסייה שהוא מכיר, כדי לעורר אותם למפגני אהדה לישראל.

צבי הנדל: זה נותן כוח גם להם, ולא פחות מזה, זה משדר עוצמה כנגד המפגינים נגדנו.

צבי הנדל: בדרך כלל, מי שמכבד את עצמו, או מעריך את עצמו, או מחזק את עצמו, מכבדים ומעריכים גם אותו, ומי שחלש ונותן לרמוס אותו ואת כבודו, רומסים את כבודו ואותו כמה שאפשר.

צבי הנדל: לכן, פעילות כזאת תעזור גם להם, לתחושה שלהם, להרגשה שלהם, תעזור להם בעמידה מול הרחוב המוסת נגדנו, ותעזור גם לנו, כאשר בעולם יראו שיש גם כאלה שמשוכנעים שהצדק אתנו ולא עם שונאינו.

צבי הנדל: זה הרקע למפגש הזה.

צבי הנדל: אני רוצה לשמוע דיווח על הדברים שכבר נעשו בכיוונים האלה, כי אני יודע שכבר נעשו, נטכס עצה מה עוד ניתן לעשות, את מי עוד אפשר לרתום, על מנת להרחיב את המעגלים האלה.

צבי הנדל: ואם יש רעיונות נוספים, מעבר למה שאמרתי, שיכולים לעזור כדי לקטין את הלהבה המלובה כנגדנו וכנגד היהודים בניכר, ודאי וודאי שאשמח לשמוע.

צבי הנדל: אני מציע שיפתח ידידי, סלי מרידור, יושב-ראש הסוכנות.

סלי מרידור: ידידי היושב-ראש, אנחנו עדים לגל נוסף של התקפות כנגד יהודים בקשר ישיר למלחמה נגדנו כאן.

סלי מרידור: זה בסך הכול פנומן די חדש בראייה הלאומית שלנו.

סלי מרידור: ראינו לפני שמונה ועשר שנים, כאשר הקילה היהודית בארגנטינה היתה קורבן להתקפות של גורמי טרור, שבאו, דרכם, חשבון אתנו.

סלי מרידור: ראינו לפני שנה וחצי, בחודש אוקטובר, שנת 2000, התפרצות אדירה בכל רחבי העולם שאוגדה על-ידי גורמים ערביים, כמעט בכל מקום שיש בו קהילה יהודית, שחיה בשכנות לקהילה ערבית-מוסלמית, ואז זה היה כמעט ברחבי העולם כולו.

סלי מרידור: אנחנו רואים, בעשרת הימים האחרונים, התפרצות חדשה.

סלי מרידור: בינתיים היא ממוקדת בעיקר בשלוש ארצות, בלב אירופה, למותר לציין, אותה אירופה.

סלי מרידור: צרפת, בראש ובראשונה, אחר כך בלגיה, וגם גרמניה.

סלי מרידור: ההתקפות גם הפעם, הן לא במקום אחד, הן בערים שונות.

צבי הנדל: תרחיב קצת, בבקשה, על בלגיה וגרמניה.

סלי מרידור: היתה התקפה, למשל, ב-1 באפריל.

סלי מרידור: הוצת בית-כנסת יהודי בבריסל.

סלי מרידור: למיטב זכרוני, גם באנטוורפן היתה התקפה נגד מוסד יהודי.

סלי מרידור: בגרמניה, לפני עשרה ימים, הוכו שני יהודים ליד בית-כנסת של חב"ד, על-ידי קבוצת מוסלמים.

סלי מרידור: זה היה בברלין.

סלי מרידור: עיקר ההתקפות הן בצרפת, בעיקר בפריז, אבל לא רק בפריז.

סלי מרידור: אנחנו עדים להתקפות במרסיי, בליאון, בטולוז, בסטרסבור, בניס - בכל רחבי צרפת.

סלי מרידור: יש עליית מדרגה מסוימת באופי ההתקפות, כאשר הדוגמה, אולי הקיצונית ביותר, היתה באירוע בליאון, התקפה שבוצעה על-ידי 15 צעירים רעולי פנים, בליל-שבת.

סלי מרידור: הם הגיעו במספר מכוניות גנובות, נכנסו לחצר בית-הכנסת, שרפו את המכוניות ואת בית-הכנסת, ומילטו את עצמם באמצעות מכוניות אחרות.

סלי מרידור: לפחות במקרה הזה, זו לא רק קבוצה של מוסלמים שעוברת ליד בית-כנסת יהודי ומביעה תסכול או זעם, אנחנו רואים כאן כבר סימנים מדאיגים של ארגון ושיטה.

סלי מרידור: ההשלכות על הקהילה היהודית - קודם כול, יהודים פוחדים.

סלי מרידור: זה נורא לומר, 60 שנה אחרי, שיש יהודים בלב אירופה, שפוחדים להיות מותקפים על היותם יהודים.

סלי מרידור: שנית, במערכת היחסים שלנו אתם, התחושה של אחדות הגורל, הפעם בהקשר שהם הופכים להיות חלק מן הקורבנות של המלחמה שלנו, היא תופעה חדשה, של השנה וחצי האחרונות, שיש לה השלכות על הוויית היחסים בינינו לבין יהודי התפוצות.

סלי מרידור: שלישית, כפועל יוצא מזה, יש חשיבות מאוד גדולה, שהתגובה שלהם תהיה תגובה גאה ובוטחת, ולא הורדת הכיפה והתכנסות לתוך עצמם, או ניסיון להיטמע בסביבה ולא להזדהות כיהודים.

סלי מרידור: לכן, העצרות שהיו בכל רחבי צרפת, ביום ראשון, היו בעלות חשיבות אדירה, לא רק לסולידריות עם ישראל, אלא לבניית הביטחון העצמי של הקהילה היהודית בצרפת.

סלי מרידור: רמת החרדות והפחדים של כל אחד היא אחרת כאשר פתאום אתה מגלה, שאתה חלק מלמעלה מ-100,000 יהודים, שנמצאים אתך באותה סירה.

סלי מרידור: אנחנו מעודדים, יחד עם משרד החוץ, את כל הקהילות, בעולם בכלל, אבל בהקשר הספציפי הזה, את הקהילות באירופה, לצאת בפעילות ציבורית רחבה ככל האפשר, שמתמקדת גם בתמיכה בישראל, גם במאבק ובתמיכה במאבק נגד טרור, וגם במאבק נגד אנטישמיות.

סלי מרידור: לפעילות הזאת יש חשיבות גדולה מאוד, גם מבחינת מדינת ישראל, אבל גם מבחינת עתידם של היהודים, כל עוד הם חיים במקומות שבהם הם חיים.

סלי מרידור: יש מרכיב נוסף שהוא ההגנה של יהודים על עצמם, וכמעט בכל ארצות העולם יש מערכות יהודיות שמגינות על החיים היהודיים, ואין ספק שבכל העולם היהודי, בשנה וחצי האחרונות, יש התגברות בתחושה של יהודים, ולכן גם בצעדים שהם נוקטים, כדי להגן על המתקנים שבהם נמצאים יהודים.

סלי מרידור: אין היום כמעט בית-כנסת יהודי או בית-ספר יהודי או מועדון יהודי שאין לידו, מסביבו, בתוכו, אבטחה של יהודים.

סלי מרידור: ומן הסתם, אנחנו מעודדים אותם להגביר את העירנות ולהגביר את השמירה, כי עד עכשיו, כמעט ולא היו מקרים של התקפות בזמן שבו היתה פעילות במתקן, כשהיתה שמירה סביב המתקן.

סלי מרידור: עם זאת, הם חייבים, כקהילות יהודיות, ומדינת ישראל חייבת, ובמידה שהעם היהודי פועל בזה באופן עולמי, חייב העם היהודי באופן עולמי, להטיל את מלוא האחריות להגנתם, לביטחונם של היהודים בארצות שבהם הם חיים, על הממשלות באותן ארצות.

סלי מרידור: האחריות הזאת צריכה להתבטא, לעניות דעתי, בשלושה ממדים: האחד, גינוי פומבי חד-משמעי, שלא ישתמע משהו מאמירות או שתיקות של השלטון, כאור ירוק מהבהב לפורעים לפגוע ביהודים; השני, הגברת שמירה ממלכתית על המתקנים היהודיים; והשלישי, שבעיני הוא החשוב ביותר, פעילות חד-משמעית, בלתי מהוססת, של השלטונות, בארצות השונות, כנגד הגורמים שפוגעים ביהודים.

סלי מרידור: אני מניח שנציג משרד החוץ יאמר כאן את דברו, ויכול להיות שלהם יש פרספקטיבה דומה, אולי קצת שונה.

סלי מרידור: לא דיברנו על זה קודם, לא השווינו תפיסות, אבל נדמה לי, שבניגוד למה שהיה לפני שנה וחצי, שהיו מעט מאוד גינויים פומביים וכמעט ולא תגברו שמירה מסביב למוסדות יהודיים, התגובה של הרשויות עכשיו יותר משמעותית.

סלי מרידור: עם זאת, יש שני דברים שצריך לשים לב אליהם.

סלי מרידור: האחד, אני מסופק אם בשלב הזה ננקטים כל הצעדים שצריכים להינקט כנגד אותם פורעים.

סלי מרידור: יחסית יש, מעט מקרים שאנשים נתפסו והובאו לדין, אולי אפילו לא אחד, אולי מעט מקרים.

סלי מרידור: לא נוצרת הרתעה באותה סביבה, שאומרת, שפגיעה ביהודים היא דבר חמור ביותר.

סלי מרידור: השני, כשההתבטאויות הפומביות של ממשלות באירופה כלפי מדינת ישראל, חורגות מביקורת לגיטימית, וחורגות ממנה לעבר ביטויים קשים, טעונים, על גבול ההסתה לפעמים, ממשלות אירופה צריכות להביא בחשבון שלהתבטאויות כאלה יכולות להיות השלכות חמורות ביותר, לא רק בהקשר של מדינת ישראל, אלא גם בהקשר של היהודים, שהם אזרחיהם.

סלי מרידור: תודה.

צבי הנדל: תודה לך.

צבי הנדל: משרד החוץ, בבקשה.

שמואל בן-שמואל: הניתוח של סלי מרידור הוא ניתוח טוב ועדכני.

שמואל בן-שמואל: לגבי המציאות האירופית, במיוחד בצרפת, עם האוכלוסייה המוסלמית של 5-6 מיליוני מוסלמים, רובם הגדול ערבים, אוכלוסייה בעלת משמעות פוליטית גדולה.

שמואל בן-שמואל: אנחנו צריכים לחשוב על העוצמה הפוליטית שהערבים והמוסלמים צוברים היום באירופה, ויש לזה השלכה גם על תגובת השלטונות או על נכונות השלטונות להתעמת אתם בסוגיה הזאת.

שמואל בן-שמואל: זאת אומרת, יש בריחה של השלטון מהטלת האשמה בנושא האנטישמי על הערבים או על הקהילות הערביות, והם מסתתרים תחת הפלקט של אנטישמיות באופן כללי, אבל לנו ברור, וגם סלי מרידור ציין, שלמעשה, רוב הפגיעות האנטישמיות שאנחנו רואים בשמנה וחצי השנים האחרונות, מאז האינתיפאדה, קשורות ישירות לעניין האינתיפאדה, רובן יצירה של גורמים מוסלמים, ויותר מכך, רובם יצירה של גורמים ערביים.

שמואל בן-שמואל: לגבי הפעילויות.

שמואל בן-שמואל: הגענו למסקנה, וגם הוצאנו הנחיות בנושא לנציגויות, פחות או יותר ברוח הדברים שסלי מרידור ציין, שדפוס הפעולה האפקטיבי ביותר, אגב, גם בעניין בישראל, אבל גם בנושא האנטישמיות, זו פעולה פומבית בשטח, הפגנות ועצרות הזדהות.

שמואל בן-שמואל: אין לזה תחליף, לא דרשות בבתי-הכנסת, כמו שנוטים חלק לעשות, כדי לברוח מהתמודדות חזיתית, וזה כולל, אגב, חלקים מארצות-הברית, ששם אין בעיה דרמטית.

שמואל בן-שמואל: כל דבר שאיננו יציאה פיזית לשטח, האפקטיביות שלו קטנה יותר.

שמואל בן-שמואל: ברור שאי-אפשר לרכז מאמץ נמשך של עצרות ענקיות, אבל ודאי שאפשר לרכז שני דברים: דבר ראשון, בנקודת זמן ספציפית עצרות גדולות כמו שנעשה בצרפת, ואחר כך אני ארחיב לגבי מדינות אירופיות אחרות והבעיות שיש לנו שם; דבר שני, טפטוף בלתי נפסק של הפגנות, גם בסוגיית האנטישמיות וגם בקשירת אש"ף, גם לסוגיית הטרור וגם לפעילות האנטישמית.

שמואל בן-שמואל: למשל, הפגנות מול משרדי אש"ף.

יורי שטרן: מתי יצאה ההנחיה הזאת?

שמואל בן-שמואל: יש סדרה של פעילויות כבר במשך למעלה משבועיים.

שמואל בן-שמואל: למעשה, מתחילת האינתיפאדה יש הנחיות חוזרות על-פי אותם דפוסים.

שמואל בן-שמואל: דפוס פעולה שני אפקטיבי הוא פעולה, ישירות מול ראשי השלטון, בלחץ פוליטי, גם של הארגונים היהודיים וגם של הקהילות היהודיות באירופה, כשהגורם המרכזי בעולם היהודי, שזה הקהילות היהודיות בארצות-הברית, שלהם יש כוח פוליטי מצטרפות לכך.

שמואל בן-שמואל: וחלק מהקהילות היהודיות בארצות-הברית, או הארגונים היהודיים, עשו זאת בצורות שונות, ועידת הנשיאים, לדוגמה.

שמואל בן-שמואל: אבל חשוב, שבמסגרת הקמפיין הגדול יהיה לחץ נמשך של המערכת היהודית בסוגיית האנטישמיות על ראשי השלטון באירופה, וגם על המערכת הבילטרלית, דהיינו, גם על מדינות ספציפיות וגם על המערכת האירופית המאוחדת, קרי, האיחוד האירופי, שמהם שמענו תגובות, אבל לא חזקות מדי.

שמואל בן-שמואל: זה גם משרת אותנו בתקיפתם בנקודה החלשה שלהם, מול הלחץ שהם מפעילים עלינו.

שמואל בן-שמואל: אלה שתי הפעולות העיקריות.

מרינה סולודקין: מה לגבי ההתבטאות של שמעון פרס שבצרפת אין אנטישמים?

מרינה סולודקין: זה מועיל?

שמואל בן-שמואל: אני לא שמעתי את שר החוץ אומר את זה, ודאי לא עכשיו.

שמואל בן-שמואל: אני לא זוכר שהוא אמר דבר כזה.

צבי הנדל: אתה לא הפרשן של שר החוץ.

שמואל בן-שמואל: ודאי שהוא לא אמר דברים ברורים שאין אנטישמיות.

שמואל בן-שמואל: ההצעה שלי היא הצעה מקצועית, להתמקד בעיקר, במאבק.

שמואל בן-שמואל: בלחץ הפוליטי, שר החוץ הוא אחד הגורמים המובילים בכל המפגשים מול ראשי השלטון במערב אירופה בנושא הזה.

שמואל בן-שמואל: לשר החוץ יש סטטוס של המדינאי הישראלי אולי המוכר ביותר באירופה, אם לא בעולם, והדברים האלה עולים בכל המפגשים הלא פשוטים שקיימים היום עם ראשי המערכת האירופית, כולל בנושא התבטאויות חריגות של פוליטיקאים אירופים, שיוצאים מכל פרופורציה.

אופיר פינס-פז: מה קורה במדינות אחרות?

אופיר פינס-פז: מה קורה היום בגרמניה, למשל?

שמואל בן-שמואל: יש לנו בעיה פרמננטית באירופה של קהילות אקטיביות וקהילות הרבה יותר פסיביות.

שמואל בן-שמואל: הדוגמה הבולטת של קהילה אקטיבית זה צרפת, שהוכיחה זאת לאורך כל תקופת האינתיפאדה.

שמואל בן-שמואל: יש לנו קהילות אקטיביות למחצה או אקטיביות פלוס, כמו באיטליה, ויש לנו קהילות שרמת האקטיביות שלהן נמוכה יותר, וקשה מאוד להוציא אותן לרחוב, גרמניה לדוגמה.

שמואל בן-שמואל: אנגליה זו הדוגמה הכי בולטת של קהילה מאוד מבוססת, שפועלת פוליטית בצינורות אחרים, אבל לא היתה שם, ולו עצרת פומבית אחת, ברחוב.

שמואל בן-שמואל: אני לא מדבר על עצרות באולמות סגורים, שאף אחד לא מגיע אליהן, אלא ברחוב.

אופיר פינס-פז: נגד אנטישמיות?

שמואל בן-שמואל: נגד אנטישמיות או בעד ישראל.

אופיר פינס-פז: אולי הם לא בעד ממשלת ישראל?

אופיר פינס-פז: חשבת על זה?

אופיר פינס-פז: שמעתי חברי פרלמנט אנגלים יהודים, שמעבירים ביקורת חריפה מאוד על המדיניות הישראלית.

שמואל בן-שמואל: יש הכול.

שמואל בן-שמואל: אני מדבר על ה"מיין-סטרים", וה"מיין סטרים" היהודי תומך בישראל, בוודאי שהתמיכה שלו עולה בתקופות שישראל נמצאת תחת לחץ.

שמואל בן-שמואל: מה שאתה אומר זה לא תירוץ, כי מתחילת האינתיפאדה, עוד מתקופת הממשלה הקודמת, אחרי כישלון קמפ-דיויד, ועד ינואר, הקהילה היהודית בבריטניה לא יוצאת לרחובות.

אופיר פינס-פז: זו מנטליות.

שמואל בן-שמואל: זו מנטליות, אבל יש לזה מחיר.

עדנה רובין: אני סגנית מנהל מחלקת אירופה, ואני מתעסקת בצרפת ובבלגיה.

עדנה רובין: פנינו, מייד כששמענו על האירועים, ובהמשך, מספר פעמים לשגרירים כאן, גם לשגריר הצרפתי וגם לשגריר הבלגי, והבענו את דרישתנו החד-משמעית שהם יפעלו במקומותיהם, בצד הגינוי גם בפעולות מעשיות יותר.

עדנה רובין: שמענו מהבלגים, למשל, בעקבות האירוע האחרון שהיה בבריסל, שיש להם קצה חוט, ושהם ימשיכו את החקירה ויעמידו לדין את מי שאחראי.

עדנה רובין: הנציגים שלנו בפריז ובבריסל דיברו על כך שהם יתייחסו אחרת לאירוע כזה, גם מבחינה משפטית.

עדנה רובין: זאת אומרת, לא יתייחסו לאירוע כזה כאל אירוע ברברי, כפי שהם התייחסו אל זה עד לפני זמן קצר, אלא יכניסו את האספקט האנטישמי, שזה מול קהילה מאוד מסוימת, ולא בגדר הבלגן שיש להם עכשיו בסדר החברתי בצרפת.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: יורי שטרן, אני מבקש שתיגע ברעיון שאמרת שיש לך, בנושא של ארגוני העולים בישראל.

יורי שטרן: קודם אני רוצה לשאול את משרד החוץ, למה ההנחיה להתחיל לפעול בצורה פומבית וברחובות ניתנה רק לפני שבועיים ולא לפני שנה?

צבי הנדל: אני מבקש שלא יהיה דו-שיח.

צבי הנדל: תענו אחר כך.

יורי שטרן: לגבי שתי הקהילות שהוזכרו פה.

יורי שטרן: הקהילה האנגלית, שאני מכיר מימי המאבק לעלייה מברית-המועצות, ידעה לעשות הפגנות ועוד איך, היא ידעה לעשות לובי, ועוד איך.

יורי שטרן: היא יצאה לרחוב.

יורי שטרן: בגרמניה, 80% של הקהילה הם יוצאי ברית-המועצות.

יורי שטרן: אתם עובדים עם אנשים שבאו מפולין או מרומניה, חלק גדול מהם נמצא בתפקידים האלה כבר 20-30 שנה, אין להם קשר עם היהודים שם, ואתם ממשיכים לעבוד דרכם.

יורי שטרן: לכן, אין ספק שאי-אפשר לעשות אתם כלום.

מרינה סולודקין: אתה מופתע מכך?

יורי שטרן: אני לא מופתע היום משום דבר.

יורי שטרן: אני גם לא מופתע משר החוץ שלנו.

אופיר פינס-פז: אני כן מופתע משר החוץ.

צבי הנדל: אני מבקש לזכור, למרות דעותי, כשאנחנו "חמים" על שר החוץ, גם את הזכויות שלו.

יורי שטרן: אני מסכים.

יורי שטרן: אני גם מסכים שהוא לא רק המדינאי הישראלי הכי מוכשר בעולם, אלא אחד המדינאים שעוד נחשבים כאלה בעולם.

יורי שטרן: לצערי, הוא משתמש בכוחו לא נכון.

אופיר פינס-פז: לצערי, הוא מבזבז את עצמו בממשלה הזאת.

יורי שטרן: הדבר היחיד החכם שהוא עושה, שהוא בממשלה.

יורי שטרן: עוד סכין בגב של האומה.

יורי שטרן: הייתי רוצה שהוא ימלא את תפקידו אחרת.

יורי שטרן: למדינת ישראל יש כוח לא מנוצל.

יורי שטרן: לאור הכישלון הטוטלי שלנו במישור הדיפלומטי ובמישור ההסברתי, ויש לכך שר אחד לפחות שאחראי לכך באופן ישיר.

יורי שטרן: הכוח שאנחנו לא מנצלים הוא כוח העולים.

יורי שטרן: מטבע הדברים, בגלל העלייה הגדולה, עלייה טרייה מחבר העמים, אנחנו רואים את ההבדל הגדול באווירה במדינות אירופה השונות, בינם לבין מדינות ברית-המועצות לשעבר.

יורי שטרן: העלייה היא לא ההסבר היחיד לכך, כמובן, אבל הסבר מאוד חשוב.

יורי שטרן: כשמדברים בשפתם מול העיתונאים, מול אנשי השלטון, כשמפעילים את הקשרים האישיים, הדברים נראים אחרת, הם מקבלים אופי אחר.

יורי שטרן: לארגוני העולים יש האוצר הזה ביד.

יורי שטרן: אם עושים סקירת מלאי בארגון יוצאי צרפת וצפון אפריקה, בארגון עולי דרום-אמריקה, בארגון עולי אנגליה, ובודקים מי קשור למה, מי מכיר את העורכים של העיתונים ומי מכיר את חברי הפרלמנט, מי מכיר אנשי ציבור אחרים ומי מוכן לארגן התכתבות שיטתית עם הגורמים השונים, כולל גורמים יהודיים, אני בטוח שיש פה המון המון יכולת, אבל ליכולת הזאת צריך לתת כיוון, כולל חומר הסברה ודברים אחרים, וכן, לתת לה כלים.

יורי שטרן: אחד הדברים המפתיעים שהממשלה הספיקה לעשות בכמה חודשים מתחילת השנה, שהיא קיצצה את תקציב משרד החוץ, ובמשרד החוץ הקיצוץ הזה התבטא בסגירת הנציגויות ובקיצוץ תקציב ההסברה.

יורי שטרן: הקרב המרכזי שאנחנו מנהלים, הוא אפילו לא הקרב בג'נין, הוא הקרב הבין-לאומי, ובו אנחנו מקצצים את המשאבים שניתנים.

יורי שטרן: נאמר לי על-ידי מזכיר הממשלה, לפני חודשיים, שמי שצריך להעלות את זה, זה שר החוץ, ולא נציג של שום משרד אחר.

יורי שטרן: היות וזה לא נעשה, אני יכול רק להצטער ולמחות על כך.

יורי שטרן: מרכז התקשורת שמשרד החוץ הקים, שנותן מענה, ואני מקווה שבמרוצת הזמן יותר ויותר מענה יותר ויותר חזק, לכישלון הטוטלי שלנו בתחום הזה, מרכז התקשורת עובד יומיום בגירעון מצטבר, אין לו תקציב.

יורי שטרן: דוגמה נוספת.

יורי שטרן: סוגרים את שגרירות ישראל בפראגווי, אחת המדינות הבודדות שתמכה בנו לאורך כל הדרך, גם באו"ם, כמעט כמו מיקרונזיה, בנאמנות שלה למדינת ישראל.

יורי שטרן: סוגרים את השגרירות, ופראגווי כבר מאיימת לסגור את השגרירות שלה פה ולהעביר אותה לדמשק, ששם אין לה שגרירות.

יורי שטרן: מאבדים ידיד.

יורי שטרן: איך אפשר?

יורי שטרן: החולשה האסטרטגית של מדינת ישראל היא לא חולשה צבאית, היא חולשה דיפלומטית והסברתית.

מרינה סולודקין: וחולשה אידיאולוגית.

יורי שטרן: מה שאני מציע, שניצור מסגרת משותפת של הסוכנות, של משרד החוץ, אם אפשר גם בשותפות ועדה של הכנסת, עם מועצת ארגוני עולים, ונפעיל את המערך הזה בצורה שיטתית, עם קצת משאבים לפחות, כי אחרת ארגוני העולים לא יעמדו בזה.

יורי שטרן: אם ניתנת תמיכה מסוימת לתשתית לוגיסטית, תקציב מינימלי, אפשר לעשות זאת, ותוך חודש-חודשיים הפעולה הזאת תתחיל לתת פירות.

יורי שטרן: אני פונה לסוכנות ומבקש לארגן כנס חירום של ראשי הקהילות היהודיות.

יורי שטרן: אולי להצמיד אותו לקונגרס הציוני העולמי, כי ממילא חלק מראשי הקהילות יבואו במסגרת הזאת, וגם חבר הנאמנים של הסוכנות, בתאריכים סמוכים.

יורי שטרן: הייתי מעדיף לעשות זאת לפני כן, אבל לצורך ההתארגנות, וכדי לפתור את הבעיות הכספיות, אפשר לעשות זאת באותם מועדים.

יורי שטרן: המצב הוא מצב חירום, והעם היהודי, כמו מדינת ישראל, עדיין רדום.

יורי שטרן: אנחנו לא נלחמים את המלחמה הזאת.

יורי שטרן: אנחנו עורכים מבצע מסוים בערים מסוימות, זה הכול.

יורי שטרן: אין לנו גיוס טוטלי של המשאבים, כפי שהמצב מחייב.

יורי שטרן: בשני התחומים האלה, בעזרת הסוכנות, אנחנו יכולים להתחיל ללכת במסלול של מלחמה אמיתית בבדידות ובסכנת ההשמדה שמאיימת עלינו.

יורי שטרן: אנחנו לאחר יום השואה, ופעם ראשונה מאז מלחמת יום הכיפורים, האווירה בארץ היא, שהשואה יכולה לקרות שנית.

צבי הנדל: איך אתה רואה את ההתארגנות הזאת, כי הרי ארגוני העולים לא יכולים לעבוד לבד?

צבי הנדל: הם צריכים לעבוד בחסות ממשלתית.

יורי שטרן: אם משרד החוץ אתנו, ויש היום גם גיבוי מקצועי לכך מבחינת המסרים, ויש יותר ויותר חומר, שאותו צריך להתאים לכל מדינה ומדינה, כי זה לא מתאים לכל מדינה, והסוכנות תיתן את הלוגיסטיקה שלה, שיש לה תשתית מפוארת, וגם משאבים מסוימים, אפשר להתחיל.

יורי שטרן: זה מתחיל מבדיקה, בכל ארגון, כדי לאתר את האנשים שיש להם קשרים.

יורי שטרן: בדרך כלל ראשי הארגונים מכירים את האנשים.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: אופיר פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: הדיון הזה מתקיים בעתו, ואני מברך אותך, אדוני היושב-ראש, כי אני לא בטוח שאנחנו מבינים היכן אנחנו עומדים.

אופיר פינס-פז: יצא לי לבקר בפגרה במדינה אחת, ולראות כמה דברים מקרוב.

אופיר פינס-פז: אני חי בתחושה שהעולם שמתמודד נגדנו, אני לא מדבר על העולם האובייקטיבי, אני מדבר על אותם כוחות ערבים או פלסטינים, שרוצים להילחם בנו, עלולים לזהות את העם היהודי, שלא יושב כאן, כחולייה החלשה, במובן הזה שהיא החוליה הפחות מוגנת, הפחות מסודרת, שאפשר לזנב בה, אפשר לתקוף אותה, אפשר לבצע בה טרור, והיו דברים מעולם.

אופיר פינס-פז: והאווירה היום כנגדנו בעולם היא אווירת עליהום.

אופיר פינס-פז: סלי מרידור אומר שהוא מזהה שיטה וארגון, השיטה והארגון עובדים על איזו קרקע.

אופיר פינס-פז: אם הקרקע היא לא קרקע פורייה, שום דבר לא יעבוד, אבל יש קרקע פורייה של הסתה קשה מאוד נגד מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני אמור לנסוע היום לגרמניה לבונדסטאג, ואני אפגש גם עם שגריר ישראל בגרמניה, ואני אומר לכם שכבר קיבלתי טלפונים מחברי פרלמנט לא יהודים, גרמנים, שיודעים שאני בא, והם אומרים: כל מה שאתה מכיר על גרמניה, תשכח.

אופיר פינס-פז: אתה הולך להיתקל בקיתונות של רותחין ובביקורת קיצונית מכל סיעות הבית.

אופיר פינס-פז: צריך להבין באיזו מציאות מדינת ישראל מתנהלת.

יורי שטרן: תגן על הממשלה.

אופיר פינס-פז: בוודאי, כמיטב יכולתי.

יורי שטרן: זה קל מאוד.

אופיר פינס-פז: זה לא קל.

אופיר פינס-פז: נכון שיותר קל להגן על הממשלה בחוץ-לארץ, משום שכאן אני יכול להתווכח אתך על דרך ועל תפיסה, אבל לא על המהות במובן של מהי המדינה.

אופיר פינס-פז: שם הוויכוח הוא סוג אחר של ויכוח.

אופיר פינס-פז: אבל יש הרבה דברים שהממשלה עושה, שאני לא שלם אתם, ואני חושב שהם לא עושים נכון.

צבי הנדל: את זה תשאיר לבית.

אופיר פינס-פז: בדיוק.

אופיר פינס-פז: זה מסוג הוויכוחים שמנהלים בבית ולא בחוץ-לארץ.

מרינה סולודקין: מי תכנן את המשלחת לגרמניה?

אופיר פינס-פז: ה-S.P.D, המפלגה הסוציאליסטית הגרמנית, שהיא מפלגה של שרדר, של הקנצלר.

יורי שטרן: מי נוסע?

אופיר פינס-פז: סופה לנדבר, אני ואפי אושעיה.

אופיר פינס-פז: יש לנו סדרה של מפגשים מדיניים, גם עם הקהילה היהודית בגרמניה.

אופיר פינס-פז: נעשה כמיטב יכולתנו, אבל לא זה העניין.

אופיר פינס-פז: העניין הוא, שאני חושש מאוד שהיום ינסו לפגע, פשוטו כמשמעו.

אופיר פינס-פז: זה נכון שהמוסדות היהודיים, והם רבים, הם מוגנים במובן הזה שיש שמירה, והם למדו, לצערי, הרבה לפנינו, שאין דבר כזה שאדם נכנס למוסד יהודי, גם לפני האינתיפאדה, ללא בדיקה.

אופיר פינס-פז: יש אינטרקום, שואלים מי אתה, מה אתה רוצה, לאן באת.

אופיר פינס-פז: במדינה שלנו כולם נכנסים ויוצאים בלי שום ביקורת.

אופיר פינס-פז: למרות שהם מוגנים במובן הזה שהם בונים לעצמם את ההגנות שלהם, וזה כמובן עולה הרבה מאוד כסף, וחלק מההגנה היא הגנה כללית, וחלק מההגנה היא הגנה קהילתית, וחלק מההגנה היא הגנה מקצועית וחלק התנדבותית, אבל אני בהחלט מוטרד וחושש מאוד שחס וחלילה יקרה משהו בחוץ-לארץ.

אופיר פינס-פז: השאלה איך אנחנו נערכים, זה לא בפורום של מחלקת תפוצות, זה אולי אפילו לא בפורום של הוועדה, אבל מוכרחים לשבת.

אופיר פינס-פז: אולי, אדוני היושב-ראש, גם אתה, גם סלי מרידור ואחרים, צריכים לדבר גם עם גורמים אחרים במדינה בהקשר הזה.

אופיר פינס-פז: אותי הדבר הזה מטריד מאוד מאוד, וטירוף המערכות שראיתי בפריז, השנאה הזאת וההסתה הזאת, יכולים מהר מאוד לעבור, מאלימות מילולית או מאלימות פיזית מסוימת ברכוש ובפיגוע בסמלים יהודיים, לאלימות מסוג אחר לגמרי, של פיגועים.

מרינה סולודקין: אבל אין בצרפת אנטישמיות.

מרינה סולודקין: ..

אופיר פינס-פז: ודאי שיש אנטישמיות.

אופיר פינס-פז: אנטישמיות יש בכל מקום בעולם.

צבי הנדל: אפילו בישראל.

אופיר פינס-פז: השאלה היא לא אם יש או אין אנטישמיות, השאלה, אם היא מקבלת גיבוי ותמיכה וכר לפעולה, או שהיא מקבלת תגובה ברורה של התנגדות וחוסר לגיטימציה.

אופיר פינס-פז: בהקשר לדברים שיורי שטרן אמר.

אופיר פינס-פז: הסוכנות היהודית צריכה להחליט איפה היא עובדת בתקופה הזאת.

אופיר פינס-פז: היא עובדת על הגברת המורל בארץ, ואני מברך על זה.

אופיר פינס-פז: השאלה אם היא לא צריכה להחליט החלטה אסטרטגית, שהמשמעות שלה גם כספית, כמובן, שהיא נרתמת לפעולה הקהילתית והאחרת במלחמה באנטישמיות, ומשקיעה בעניין הזה משאבים, וכמה משאבים.

אופיר פינס-פז: זו שאלה אסטרטגית.

אופיר פינס-פז: אם הייתי היום חבר הנהלת הסוכנות, הייתי מעלה את השאלה הזאת בהנהלת הסוכנות.

צבי הנדל: בינתיים הם היחידים שעושים.

אופיר פינס-פז: בסדר גמור.

אופיר פינס-פז: השאלה, אם צריך לעשות יותר, האם הם צריכים להוביל.

אופיר פינס-פז: כל נושא העלייה.

אופיר פינס-פז: לא נעים לומר, אבל עלייה היא לא פעם פועל יוצא של אנטישמיות.

אופיר פינס-פז: עלייה היא ודאי לא פעם פועל יוצא של מצב כלכלי קשה, כמו בארגנטינה היום, אבל גם של אנטישמיות.

אופיר פינס-פז: העם היהודי צריך לדעת שיש לו מדינה, לטוב ולרע.

אופיר פינס-פז: לא קל היום להיות יהודי בעולם.

אופיר פינס-פז: מי שרוצה להתקיף את ישראל, מתקיף אותם, כי הם לידו.

אופיר פינס-פז: הרבה מאוד התקפות הם סופגים.

אופיר פינס-פז: הם צריכים לדעת שהמדינה היא כתובת עבורם, במידה שהם רוצים.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע להגביר את פעולות העלייה בתקופה הזאת.

אופיר פינס-פז: לא צריך עידוד עלייה, צריך להיות זמינים לעלייה, ויש הבדל.

אופיר פינס-פז: בעידוד עלייה יש כנראה עידוד נגטיבי, אבל מישהו צריך להיות שם כדי לקלוט את האנשים שחושבים היום אולי על בית אחר, על בית בישראל.

אופיר פינס-פז: משרד החוץ, חברים יקרים, היכן שאני לא הולך יש ביקורת חריפה נגד הנציגויות ברמת השטח, ואני מדבר על ביקורת מצד הקהילה היהודית כלפי הנציגות שלכם.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה לעשות הכללה, אני רוצה לסייג את הדברים שלי, אני הרי לא עושה סקר ומדגם, אבל לאן שאני הולך, חושבים בקהילה, שהקונסול או השגריר, יכולים וצריכים לעשות יותר.

מרינה סולודקין: קודם כול, הם לא מדברים את השפה.

מרינה סולודקין: יש ברוסיה נציג שלא מדבר את השפה.

אופיר פינס-פז: חברים, הם צריכים להוביל את הקמפיין של ההסברה.

אופיר פינס-פז: אני מודיע לכם שנסעתי למקום מסוים מטעם קרן היסוד לגייס כסף לסוכנות, ונתתי באופן טבעי מזמני למשרד החוץ שיעשו בי את כל השימושים.

אופיר פינס-פז: האמינו לי, אני לא רוצה להרחיב.

אופיר פינס-פז: זה יעד שלא מגיעים אליו כל יום.

אופיר פינס-פז: נוצלתי, אבל בצורה לא אפקטיבית.

אופיר פינס-פז: העגל רצה לינוק יותר מאשר הפרה רצתה להיניק, וחבל.

אופיר פינס-פז: איפה המוטיבציה?

אופיר פינס-פז: איפה העבודה?

אופיר פינס-פז: איפה הקשרים?

אופיר פינס-פז: איפה המעמד?

אופיר פינס-פז: איפה ההובלה?

אופיר פינס-פז: איפה ההנהגה?

אופיר פינס-פז: איפה הובלת הקהילה?

אופיר פינס-פז: יש הרבה דברים שאפשר לעשות.

אופיר פינס-פז: יש הרבה מאוד אנשים מאוד מוכשרים.

צבי הנדל: יש פה ויכוח תפיסתי האם הנציגויות שלנו בחוץ-לארץ הן אלה שמרכזות ומפעילות ובאות בקשר עם היהודים בקהילה, או שהן מייצגות את ישראל כלפי המדינה.

סלי מרידור: אין ויכוח.

שמואל בן-שמואל: אין ויכוח, גם וגם.

אופיר פינס-פז: יש למשרד החוץ נציג בריאו דה ז'נירו.

אופיר פינס-פז: אין לו שום הצדקה להיות בריאו,אלא, אם כן, להיות חוף קופה-קבנה, אם הוא לא מייצג את העניין היהודי, את הקהילה היהודית בריאו.

אופיר פינס-פז: על מה הוא יושב שם?

אופיר פינס-פז: הרי הממשלה יושבת בברזיליה, הפוליטיקה בברזיליה.

אופיר פינס-פז: מה יש למשרד החוץ לשים אדם בריאו?

אופיר פינס-פז: אם יש לו הצדקה, זה קהילה יהודית והסברה.

אופיר פינס-פז: גם העסקים לא בריאו, העסקים בסאו-פאולו.

אופיר פינס-פז: לקחתי דוגמה שאני מכיר.

אופיר פינס-פז: אני שואל עוד שאלה שמשרד החוץ צריך לשאול את עצמו, לרבות שר החוץ, ודאי מנכ"ל משרד החוץ.

אופיר פינס-פז: אם סוגרים בפראגווי, לא נציגויות, אלא שגרירויות, מה פתאום משאירים קונסול בריאו?

אופיר פינס-פז: אפילו אחרי שהוא עשה הסברה ועשה קהילה יהודית.

אופיר פינס-פז: אין שום הצדקה לסגור שגרירויות ולהשאיר קונסוליות במקום כזה.

אופיר פינס-פז: זה כבר לא קשור לאנטישמיות, זה קשור לסדרי עדיפויות ולתובנה של תהליך.

אופיר פינס-פז: מילה אחרונה לגבי האסטרטגיה של משרד החוץ.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע לומר לעצמי, ודאי לא לכם, אבל צריך לשאול את עצמנו האם נכון לשלוח הנחיה לכל הנציגויות בכל העולם על שיטת עבודה אחת שאומרת: רחוב, שטח, הפגנות?

שמואל בן-שמואל: זה לא מה שנשלח.

אופיר פינס-פז: זה מה שהבנתי ממך.

אופיר פינס-פז: אמרת בעצמך שיש מנטליות, ותלוי עם מי עובדים ועל מה עובדים.

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח ששיטת העבודה המוחצנת נכונה לכל מקום בעולם ומשרתת את המטרות, גם שלנו וגם של הקהילה היהודית.

אופיר פינס-פז: אגב, בצרפת זה בלתי נמנע, כי מתקיפים אותם שם בצורה אגרסיבית.

צבי הנדל: תודה, אופיר פינס.

צבי הנדל: גברתי חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: הדיון במקום ובזמן הנכון, אבל לפני שאתייחס לדברים שדיברנו, אני רוצה להביע את מחאתי בנושא אחר.

מרינה סולודקין: דחינו שתי ישיבות, ישיבה בנושא גורל החיילים העולים וישיבה בנושא המעמד והסטטוס להורים של חיילים בודדים.

צבי הנדל: שני הנושאים יעלו בשבוע הראשון של כנס הקיץ.

צבי הנדל: חשבתי לנכון שהיום לא זה הנושא שצריך לדון בו.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזאת טעות.

צבי הנדל: רק מי שלא עושה, לא טועה.

מרינה סולודקין: זה פוגע במוטיבציה של קהילה לשרת בזמן המלחמה.

צבי הנדל: זה פוגע בעוד מוטיבציות, כאשר נהרגו אתמול 20 חיילים, כשמתחילים לדון בנושא כזה.

צבי הנדל: יכול להיות שטעיתי, אבל דחינו, לא ביטלנו.

מרינה סולודקין: לגופו של עניין, קודם כול, לפני שאנחנו מחנכים את היהודים בקהילות בצרפת, בבלגיה ובמקומות אחרים מה לעשות, אולי צריך לשבת ולדון במדיניות שלנו - ישראל מול צרפת, ישראל מול בלגיה.

מרינה סולודקין: זה לא התחיל עם האינתיפאדה הזאת, זה התחיל לפני.

מרינה סולודקין: וכשאני רואה שאין תגובה ואין התייחסות להתבטאות של שגריר צרפת בלונדון, שמתבטא סביב שולחן של מכובדים, זו בעיה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהיינו צריכים להתייחס, אולי להנמיך את הפרופיל של היחסים הדיפלומטיים שלנו.

מרינה סולודקין: אפילו כשראש הממשלה שלנו לשעבר, אהוד ברק, הותקף בעניין של נשיא צרפת, והיחס היה גס מאוד, גם אז לא ראינו תגובה.

מרינה סולודקין: מצד מדינת ישראל ומשרד החוץ יש יחס לא נכון לצרפת כמדינה וכאידיאולוגיה.

מרינה סולודקין: אני חונכתי וגדלתי במדינה אחרת.

מרינה סולודקין: צרפת לא היתה בשבילנו מעצמת על, היא היתה מדינה קטנה עם עבר מאוד בעייתי בזמן מלחמת העולם השנייה, שלטון וישי.

מרינה סולודקין: אנחנו, במדינת ישראל, או שוכחים או לא זוכרים.

אופיר פינס-פז: אנחנו גם לא שוכחים את 1956, ואנחנו זוכרים כמה הם עזרו לנו בתקופות אחרות.

יורי שטרן: זה השתנה.

יורי שטרן: יש להם גם מסורת של זנות פוליטית.

צבי הנדל: אנחנו צריכים לנתח את עצמנו עוד לפני שאנחנו באים בטענות.

מרינה סולודקין: ישיבה כזאת בנושא של אנטישמיות, כשמדובר על מדיניות חוץ נטו, אולי צריך ישיבה משותפת של שתי הוועדות.

צבי הנדל: ביקשתי מסגן שר החוץ לבוא, הוא אמר שהוא מאוד רוצה להגיע, וזה לא הסתייע.

צבי הנדל: בתיאום בינו לבין יושב-ראש הסוכנות, החלטתי שיקבעו תאריך, ונתקדם.

יורי שטרן: הוא עושה עבודה מאוד חשובה, וגם לו אין תקציב.

מרינה סולודקין: נכון שהפגנות ברחובות זה דבר נכון, אבל, קודם כול, מדינת ישראל צריכה לפנות ולומר, לפחות ליהודי צרפת, שהם חייבים לעלות לארץ.

מרינה סולודקין: זה המסר.

צבי הנדל: תודה.

ווין פיירסטון: כולנו מסכימים שאנחנו, כעם יהודי, במצב חירום.

ווין פיירסטון: אני רוצה להשתתף בהמלצה של דוקטור יורי שטרן, ואני רוצה להוסיף משהו.

ווין פיירסטון: יש לנו דוגמה של הצלחה בשיתוף פעולה.

ווין פיירסטון: זה לא עניין של כנס אחד של חירום.

ווין פיירסטון: עבדנו ממש יפה ביחד על עניין דרבן, עם הסוכנות ועם משרד החוץ, וזה התהליך.

ווין פיירסטון: לא היה מפגש אחד, היו הרבה שיחות טלפוניות ומפגשים, בארץ ובארצות-הברית.

ווין פיירסטון: אנחנו צריכים לחזור לעניין של שיתוף פעולה, וזה כולל גם את תופעת האנטישמיות באירופה, וגם נוגע למצב שלנו עכשיו בארץ, ואי-אפשר להפריד עכשיו בין שניהם.

ווין פיירסטון: אתמול, כשהיינו בכנס עיתונאים באוניברסיטת תל-אביב, דיברנו על כך שבמצב עכשיו באירופה, אי-אפשר להפריד בין שני הדברים.

ווין פיירסטון: יש עכשיו באירופה אווירה שקשורה למה שקורה באזור שלנו.

ווין פיירסטון: ברשותכם, אני רוצה לקרוא כמה משפטים שעומדים להתפרסם מחר ב"אינטרנשיונל הרולד טריביון" כמכתב למנהיגי אירופה, שמדבר על העמדות של המנהיגים באירופה.

אופיר פינס-פז: מי כתב את זה?

ויין פיירסטון: המנכ"ל שלנו.

ויין פיירסטון: אני מקווה שכולם קראו את המכתב שלנו ב"הארץ", ב"ידיעות אחרונות" וכן הלאה.

ויין פיירסטון: יותר חשוב לדעת ששלשום פרסמנו אותו, בגרסה קצת אחרת, ב"וושינגטון פוסט", והיום עומדת להתפרסם מודעה ב"ניו-יורק טיימס".

ויין פיירסטון: זה חשוב לעניין ההפגנות בארצות-הברית, שעומדות להתקיים ביום שני הקרוב.

ויין פיירסטון: אנחנו רוצים להביא הרבה אנשים לתמוך בעניין.

מרינה סולודקין: מה לגבי "אל פיגארו" ובאחרים?

ויין פיירסטון: בינתיים זה רק באנגלית.

ויין פיירסטון: אנחנו אומרים את הדברים בפירוש, ואני מבין שלפעמים קצת קשה למשרד החוץ להגיד אותה ביקורת בקול רם.

ויין פיירסטון: אני אגיד מה שאנחנו כן יכולים לעשות.

ויין פיירסטון: הצלחנו בדרבן, כי היה שיתוף פעולה, ואנחנו צריכים לחזור על זה.

ויין פיירסטון: אני קורא מה שיתפרסם: The nation of Europe are once again playing a detrimental role in the face of the murder of Jews in Israel.

ויין פיירסטון: Europe`s refusal to take a principled and moral stand against Palestinian terrorism has abetted the continuing terrorist killings.

ויין פיירסטון: Each time the American government pressures Arafat to curb terrorism, Europe gives him a way out not to act.

ויין פיירסטון: That in turn gives license to act to the perpetrators of anti-Israel and anti-Semitic violence in Europe.`.

ויין פיירסטון: אנחנו יודעים שזה משהו קצת יותר חריף.

יורי שטרן: היום גם נשיא ארצות-הברית מושיט יד לעראפת.

אופיר פינס-פז: ננסה להחליף אותו בבחירות הבאות.

אופיר פינס-פז: ..

יורי שטרן: חשוב שהארגונים היהודיים בארצות-הברית יגידו את שלהם גם מול הנשיא ומול פאוול.

ויין פיירסטון: אנחנו יודעים שדעת הקהל ביחס לאנטישמיות, בדרך כלל באה מלמעלה למטה.

ויין פיירסטון: אנחנו צריכים לדבר בשיתוף עם המנהיגים ולהגיד להם, שאנחנו מצפים ליותר אחריות וליותר רצינות בתגובה.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: ארגוני העולים.

שפרה לויצקי: אין כל ספק שאנחנו מוכנים להרים את הכפפה, בתיאום עם כל מי שצריך, הסוכנות היהודית, מחלקת עלייה וקליטה, ולעשות מה שניתן.

שפרה לויצקי: חשוב לי להגיד שהיום, כל ארגון כזה, ויושבים פה קולגות שלי מצרפת, ארצות-הברית וקנדה - אני מייצגת את בריטניה - עובדים בשיתוף, ביומיום, מול הקהילות, ועושים את מה שניתן ביכולתנו כארגוני עולים מול המגביות השונות.

שפרה לויצקי: חשוב לי להגיד משהו על הקהילה היהודית בבריטניה.

שפרה לויצקי: נכון, לא יוצאים לרחובות, אבל עושים, או בחדרי חדרים או בכל מקום אחר שניתן.

שפרה לויצקי: יש קהילה יהודית חמה ואוהדת, שמפעילה רשתות של אינפורמציה.

שפרה לויצקי: כישראלית, הייתי רוצה לראות אותם ברחובות, אבל יש עניין של מנטליות, וצריך להשלים עם זה.

שפרה לויצקי: יש סולידריות רבה.

שפרה לויצקי: הרבה מגביות מתנהלות ברגע זה, וניתן לעשות דברים נוספים.

שפרה לויצקי: דיברנו קודם על איך אפשר להפגין עוד גילויי סולידריות - קמפיין מיוחד למען ישראל - וזה נעשה; קמפיין מיוחד בקשר למצב היום בישראל - ביקורים, משלחות, לשלוח מתנדבים מתנועות נוער, להתנדב למקומות שונים בארץ, ולהשתמש אחר כך בהם כשגרירים הכי טובים שלנו.

שפרה לויצקי: נעשים דברים.

שפרה לויצקי: אני חוזרת למועצת ארגוני עולים ואומרת: נשמח לקחת את זה מכאן קדימה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: חברים, אנחנו מדברים בנדמה לי, כאילו שאנחנו מבינים באיזה מצב אנחנו.

מיכאל נודלמן: אני חושב שהמצב בחוץ הוא יותר גרוע מאשר במלחמה.

מיכאל נודלמן: יש אצלנו פה מלחמה, אבל בחוץ אנחנו במצב גרוע.

מיכאל נודלמן: אתמול כולם דיברו על שעה, אתם יודעים מתי התחילה השעה?

מיכאל נודלמן: ב-1933, כאשר הנאצים הגיעו לשלטון והם הפעילו חרם על כל העסקים של היהודים.

מיכאל נודלמן: עכשיו, מועצת אירופה, עושה אותו דבר.

מיכאל נודלמן: נותנים כל הזמן דחיפה, מבפנים ומבחוץ, ל"שטחים תמורת שלום".

מיכאל נודלמן: זה היה גם ב-1936, כאשר נתנו לגרמנים את חבל הסודטים, ואתם יודעים במה זה נגמר.

מיכאל נודלמן: חוזרת כאן אותה אופרה, אותם שירים.

מיכאל נודלמן: ההיסטוריה חוזרת על עצמה, ואנחנו עדיין לא מבינים באיזה מצב אנחנו.

מיכאל נודלמן: יש פה הרבה רעיונות, ואני מסכים עם רעיונות כאלה, אבל במצב הזה הסוכנות, משרד החוץ, ראש הממשלה, על כל הגורמים הכי חשובים, לשבת ולבנות תוכנית נגד התופעה הזאת.

מיכאל נודלמן: הבן שלי גר באוסטרליה.

מיכאל נודלמן: אוסטרליה תמיד היתה מדינה שקטה, שום דבר לא קרה שם.

מיכאל נודלמן: עכשיו, בסידני, כל הזמן יש הפגנות.

מיכאל נודלמן: במלבורן, היכן שהוא גר, רוב יהודי אוסטרליה גרים שם, כל לילה הולכים ערבים וקוראים "מוות ליהודים".

מיכאל נודלמן: כל העניין הולך כל כך רחוק, שרק לדבר פה על רעיונות זה לא מספיק.

מיכאל נודלמן: צריך להיכנס למצב חירום, יש אינרציה בדברים האלה, ואחר כך, לעצור דברים כאלה, אי-אפשר.

אופיר פינס-פז: היה דיון מסודר אצל שר החוץ רק על הנושא הזה?

שמואל בן-שמואל: היה דיון עם המנכ"ל, היה דיון אצל השר.

אופיר פינס-פז: שאלתי על שר החוץ, רק בנושא האנטישמיות.

שמואל בן-שמואל: ודאי שהיה.

אופיר פינס-פז: מה המסקנות?

שמואל בן-שמואל: היה דיון עם סגן השר - - -

צבי הנדל: סליחה, אני מבקש.

מיכאל נודלמן: עכשיו תהיה אנטישמיות נגד ישראל, נגד היהודים, זה יותר מאנטישמיות, ואנחנו צריכים להבין את זה.

מיכאל נודלמן: אני מודה לצבי הנדל שקיים ישיבה.

מיכאל נודלמן: יושב פה יעקב סוסלינקי, הוא מהפורום הציוני, הוא יושב-ראש ארגון אסירים פוליטיים מברית-המועצות.

מיכאל נודלמן: בכסף שלהם הם נסעו לרוסיה, עשו תעמולה, אבל זה הכול ספונטני.

מיכאל נודלמן: יש אצלנו קבוצה שיכולה לעשות דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: אנחנו עושים את כל הדברים כאשר כבר מאוחר מדי, כשהזמן כבר עבר.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעשות את זה גם ברוסיה, גם באוקראינה וגם במדינות שתמיד היתה בהן אנטישמיות, שתמיד היו נגד ישראל.

מיכאל נודלמן: עכשיו אולי זה לא נראה כך, אבל שם יש אנשים שיכולים לעשות פיצוץ, ופתאום אנחנו שומעים ששם יש אנטישמיות או אנטי ישראליות הכי גדולה.

מיכאל נודלמן: הכנסת, ראש הממשלה, הסוכנות, צריכים לשבת ולהבין את החשיבות של תוכנית במצב שבו אנחנו נמצאים.

צבי הנדל: תודה לאוקטבות הגבוהות שהעלית בעניין הזה, זה חשוב.

נחליאל דיסון: רציתי לספר על שני פרוייקטים שעכשיו נמצאים בהתארגנות, שהיוזמה להם באה מהתאחדות עולי אמריקה וקנדה.

נחליאל דיסון: פרוייקט אחד, בשבוע הבא, ביום ראשון, יצא טיול של 15 או 20 מדריכי תיירים, שכרגע אין להם עבודה כאן, וארגנו אותם לנסיעה לקהילות בארצות-הברית וקנדה, קהילות שהם באו מהן, על מנת לדבר על נושאים שונים.

נחליאל דיסון: הם אנשים מכאן שמכירים את הקהילות שם.

נחליאל דיסון: כל הייחוד של המסע הזה, שאלה אנשים שהולכים לקהילות שהם מכירים.

נחליאל דיסון: זה פרוייקט שנעשה בשיתוף עם משרד התיירות, וגם הסוכנות מעורבת בעניין.

נחליאל דיסון: הפרוייקט השני, ביוזמת דוד הולנדר, שיזם פרוייקט מאוד מעניין.

נחליאל דיסון: בשבוע הבא, ביום חמישי, יש סמינר או כינוס ראשון של 40 או 50 ראשי קהילות, שהיו ראשי קהילות בארצות-הברית וגרים עכשיו בארץ, והם מתארגנים על מנת לעודד אנשים לעלות, ובראש ובראשונה לבוא לביקורי גישוש, כצעד ראשון לקראת עלייה.

נחליאל דיסון: שני הפרוייקטים האלה הם פרוייקטים של אנשים שמכירים את הקהילות שלהם.

נחליאל דיסון: נמצאים פה ונוסעים לשם.

נחליאל דיסון: יכול להיות שאפשר לשלב את הפרוייקטים האלה יחד עם ההצעה של חבר הכנסת יורי שטרן.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: שמואל בן-שמואל, בבקשה.

שמואל בן-שמואל: בסוגיית האנטישמיות.

שמואל בן-שמואל: קודם כול, יש פורום אנטישמיות בראשות סגן השר, שמתכנס ומוביל החלטות לאורך כל השנה, ויתכנס שוב.

שמואל בן-שמואל: הוא הוביל סדרה שלמה של החלטות, ואני יכול עכשיו לפרט את כל הפעולות.

שמואל בן-שמואל: הוא מקיים מעקב והדבר הוא "בילד-אין" במשרד החוץ.

צבי הנדל: כולנו דיברנו דברים מאוד חשובים, אבל הדברים שאמר פרופסור נודלמן הם, לדעתי, מאוד ממוקדים.

צבי הנדל: אסור לחכות ולראות איפה כבר פרץ, ואז לעשות, צריך לדעת שבעניין הזה אנחנו בחזית רחבה מאוד, בפתח הר-געש.

שמואל בן-שמואל: הדברים ידועים ויש פריסה.

צבי הנדל: בהקשר למה שאמר חבר הכנסת נודלמן.

צבי הנדל: אופיר פינס שאל על שר החוץ, והוא לא שאל כדי לקנטר.

צבי הנדל: הוא מאותה מפלגה, גם של שר החוץ וגם של סגנו.

צבי הנדל: הוא שאל, כי שר החוץ יכול לשים את זה על שולחן הממשלה.

צבי הנדל: יש דברים, שכאשר שר החוץ מעלה, יש להם כוח אחר.

צבי הנדל: אני לא מזלזל בסגן השר, כי הוא עושה המון בהקשר הזה.

שמואל בן-שמואל: אני לא יודע אם שר החוץ העלה את זה או לא העלה על שולחן הממשלה.

צבי הנדל: אם הוא היה מסוגל להתבטא, כפי שהתבטא ואפילו קרוב למה שהתפרסם, ולא בדיוק כפי שהתפרסם, לגבי צרפת, כנראה שאצלו זה לא במודעות.

שמואל בן-שמואל: שר החוץ מעלה את הנושא הזה, והוא דבר מרכזי בנושא הזה, גם בגלל הסטטוס שלו, אבל גם בתוקף תפקידו, בכל פגישה עם ראשי ממשלה, בדרגים הבכירים ביותר, שהם נותנים את הטון.

שמואל בן-שמואל: למשל, מול שיראק, ושיראק נותן את הטון בצרפת לכיוון כזה או לכיוון של לחץ ושל התבטאויות תקשורתיות.

שמואל בן-שמואל: שר החוץ הוא גורם מוביל גם בנושא הזה, ללא ספק.

צבי הנדל: היה ונצליח לעשות התארגנות של בניית אופציה נוספת, להוציא מפה אנשים לקהילות שלהם לשעבר, משרד החוץ שותף בעניין הזה?

שמואל בן-שמואל: למשרד החוץ, במסגרת הפעילות של אגף ההסברה, ועכשיו גם של מרכז התקשורת, יש חלק מובנה בהוצאת מסבירים לקהילות ברחבי העולם.

שמואל בן-שמואל: יש עכשיו סט חדש, סוגים שונים של מסבירים – קציני צה"ל לקהילות, לשם עידוד, מסבירנים, שהם אנשים בעלי יכולת הופעה בתקשורת, וזה הכי חשוב.

שמואל בן-שמואל: אין טעם להוציא אנשים שיגמגמו לתקשורת.

שמואל בן-שמואל: משרד החוץ עושה את זה כל הזמן עם אנשים מוכרים.

שמואל בן-שמואל: מה שחשוב בהוצאה לחוץ-לארץ, זה להוציא אנשים שהשם שלהם גם אומר משהו, למשל, סופרים ישראלים שמוכרים באירופה.

שמואל בן-שמואל: במקביל, יש גם ניסיון בשיתוף עם הסוכנות, של הפעלת אנשי רוח בעלי שם עולמי במקומותיהם, כמו אלי ויזל וברנרד לוי.

יורי שטרן: אלי ויזל אמר בארצות-הברית שהשטחים לא שלנו.

שמואל בן-שמואל: אתה לא יכול לקבל את ה"אינשילדה".

יורי שטרן: זה עושה את ההפך.

שמואל בן-שמואל: בנושא של אנטישמיות וגם בנושאים הפוליטיים, אלי ויזל, שיופיע עכשיו בהפגנה הגדולה שמתוכננת בוושינגטון, זאת דמות שברגע שהיא מופיעה, שומעים אותה, וזאת הכוונה.

שמואל בן-שמואל: אנחנו נשלב אנשים מתאימים, אבל הכי חשוב, אנשים איכותיים, אנשים שמכירים את הקהילות וגם שמוכרים.

שמואל בן-שמואל: זאת החוכמה.

שמואל בן-שמואל: סתם לשלוח אנשים, אין לזה ערך.

צבי הנדל: אתה שלם עם מה שעושה היום משרד החוץ?

שמואל בן-שמואל: מבין כל הגורמים שנמצאים כאן בישראל, משרד החוץ הוא הגורם הכי מקצועי.

צבי הנדל: הוא צריך לעשות זאת.

שמואל בן-שמואל: הוא עושה את זה.

שמואל בן-שמואל: אין אופטימליות בהסברה, אבל אני חושב שמשרד החוץ פועל היום בצורה כמעט אופטימלית מבחינת פעולת ההסברה, מבחינת התיאום בין הגורמים בארץ.

שמואל בן-שמואל: אנחנו צריכים לזכור שאובייקטיבית אנחנו פועלים מול כוחות אדירים, שגם אם תהיה דמות שהיא שילוב של משה רבנו ודמוסטנס זה לא יעזור כדי לשנות את דפוס החומרים וצורת ההתבטאות של חלק גדול מהכתבים בארץ, ורוב המידע על מה שקורה כאן מגיע מהכתבים בארץ, שאנחנו עובדים מולם, וזאת בעיה.

שמואל בן-שמואל: צריך להבין את הבעיה האובייקטיבית הזאת.

שמואל בן-שמואל: בנושא תלונות של יהודים שהזכיר אופיר פינס.

שמואל בן-שמואל: הייתי רוצה לדעת דברים מוגדרים.

שמואל בן-שמואל: אני חוזר ושומע טענה, שבהרבה מקרים הטענה הזאת היא עלה תאנה לאי-עשייה.

צבי הנדל: אופיר פינס התכוון בעיקר לשר החוץ, אבל הוא איננו עכשיו, אז תעזוב את זה.

צבי הנדל: תודה רבה.

יורי שטרן: הרעיון שהצעתי, מקובל עליכם?

שמואל בן-שמואל: הוא מקובל, אבל צריך לעשות זאת בצורה מושכלת.

נחליאל דיסון: בארצות-הברית, אחרי "מגדלי התאומים", יצאה קריאה ממשלת ארצות-הברית שלא יתקיפו אנשים בעלי חזות ערבית או ממוצא ערבי.

נחליאל דיסון: אפשר, לבקש מכל המדינות לעשות משהו דומה לזה בנוגע ליהודים.

צבי הנדל: תודה, אדוני.

צבי הנדל: יעקב סוסלינסקי.

יעקב סוסלינסקי: לפני כמה חודשים אנחנו, קבוצה של אסירי ציון, נסענו לרוסיה.

יעקב סוסלינסקי: פנינו לסוכנות ולמשרד החוץ וביקשנו לעזור לנו, אבל שום שקל הם לא נתנו לנו.

יעקב סוסלינסקי: כולם אמרו שזה טוב מאוד להיפגש עם אנשים, עם יהודים, לא יהודים, ולדבר על המצב בישראל, אבל הם לא נתנו שום דבר.

יעקב סוסלינסקי: טוב שגוסיבסקי קנה כרטיסים בשביל הקבוצה שלנו.

יעקב סוסלינסקי: ביקרנו בכמה ערים, במוסקבה, סנט-פטרבורג, ולדימיר, באורל.

יעקב סוסלינסקי: דיברנו על המצב בישראל והיו הרבה מאמרים בעיתונים, היינו בטלוויזיה.

יעקב סוסלינסקי: אני חושב שאגודות ציבוריות יכולות לעשות דברים טובים בעניין זה.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: סלי מרידור, בבקשה.

סלי מרידור: אנחנו צריכים להיות חדים בהפרדה בין נושא העלייה לבין נושא האנטישמיות.

סלי מרידור: מה מניע יהודים לעלות, זה שיקול של היהודים, ואנחנו לא צריכים בשום פנים ואופן להיתפס כמי שבונה עלייה לארץ על האנטישמיות.

סלי מרידור: בנושא האנטישמיות צריך לראות מה עושים, אם בכלל, מול מגמות עמוקות.

סלי מרידור: והאנטישמיות, כל פעם מתפרצת על רקע מצב קיים.

סלי מרידור: מי שרואה תקשורת אירופית, בהרבה מאוד מקרים לא יכול להשתחרר מן הרושם המזעזע שהדברים לא נובעים רק ממה שהעיניים רואות, אלא גם מרעיונות מאוד מורעלים כלפי יהודים וכלפי ישראל.

סלי מרידור: אני לא יודע אם יש לזה תרופה.

סלי מרידור: הייתי מקווה שיש, אבל נדמה לי, לפחות ההיסטוריה שלנו מראה, שעד היום לא נמצאה תרופה למחלה הזאת של שונאי ישראל.

יורי שטרן: היא גם תורשתית, כנראה.

סלי מרידור: הלוואי שהיתה תרופה.

סלי מרידור: גם למחלות חשוכות מרפא, עדיין מחפשים תרופה, ולפעמים גם מוצאים.

סלי מרידור: בינתיים צריך לעשות מה שאפשר בעבודה מול הקהילות, כדי שיהיו מוגנות בלחץ הציבורי, כדי להרתיע, ובעבודה הפוליטית מול ממשלות, כדי שהן, עד כמה שאפשר, ימנעו היווצרות של לגיטימציה או השלמה עם התפרצויות של אנטישמיות כלפי יהודים.

סלי מרידור: אני לא יודע על כך שיש בידינו תרופה שיכולה לעקור את המחלה הזאת מן השורש.

צבי הנדל: יש לזה גם כמה יתרונות, זה קצת מאחד את עם ישראל.

סלי מרידור: אני מקווה שאנחנו יכולים להתאחד גם בלי אויבים.

סלי מרידור: אני רואה, שגם כשיש לנו אויבים אנחנו לא תמיד מצליחים להיות מאוחדים.

סלי מרידור: דבר אחרון, וזה קשור להתגייסות העם היהודי היום במאבק, שהוא מאבק משותף למען ישראל ונגד טרור ונגד אנטישמיות.

סלי מרידור: ההתקפה היא די חופפת, וגם הפעילות שלנו צריכה להיות חופפת במידה רבה.

סלי מרידור: ההובלה של המערכה הזאת צריכה להיות של משרד החוץ.

סלי מרידור: אנחנו עושים היום כל מאמץ לגייס ולעזור לגייס את היהודים בעולם.

סלי מרידור: שמנו את זה בראש סדר העדיפויות של הסוכנות היהודית.

סלי מרידור: כל השליחים שלנו מגויסים לטובת העניין הזה.

סלי מרידור: אנחנו מפעילים השפעה, כמה שאנחנו רק יכולים, על כל הארגונים והקהילות היהודיות לפעול, גם ברמה של התכתבות דרך פעילות פומבית.

סלי מרידור: זה נכון שכל קהילה עם ההרגלים שלה, ואסור לראות בעובדה שבאנגליה לא יוצאים לרחוב משהו שאומר על ריחוק הקהילה מישראל.

סלי מרידור: בסופו של דבר, המבחן הוא מה ישודר בסי.

סלי מרידור: אן.

סלי מרידור: אן ובסקיי-ניוז ובבי.

סלי מרידור: סי.

סלי מרידור: סי וורלד.

סלי מרידור: אם לקהילה היהודית באנגליה יש דרכים אחרות להגיע לתוצאה הזאת, בלי לצאת לרחוב, בבקשה.

סלי מרידור: המבחן הוא בסופו של דבר מבחן התוצאה.

סלי מרידור: זה שנלחש לעצמנו שאנחנו צודקים, לא יעזור לאף אחד.

סלי מרידור: אנחנו נמצאים היום במלחמה, ובמלחמה הזאת, כמו שכאן גם העורף וגם הצבא בחזית, כל היהודים צריכים להיות בחזית, בצורה האפקטיבית ביותר.

סלי מרידור: הצורה האפקטיבית ביותר נגזרת גם מן המציאות בכל מקום.

סלי מרידור: בהקשר הזה אני רוצה להתייחס להצעה לגבי התאחדויות העולים.

סלי מרידור: בהחלט יכול להיות שיש בה ממש, אבל צריך לבחון את זה התאחדות התאחדות, לפעמים אפילו איש איש.

סלי מרידור: יש המון רעיונות מצוינים, וצריך לדעת לבחור מכל הרעיונות המצוינים את הכי טובים, לא רק מבחינה קונספטואלית, אלא גם לפי מה שאפשר ליישם אותם.

סלי מרידור: אני מציע שתהיה פגישה מאוד מעשית של התאחדויות עולים, של משרד החוץ, של הסוכנות היהודית, כדי לבחון כיצד לפעול ובאיזה ארצות.

סלי מרידור: התאחדויות העולים יודעות להעמיד כלים לטובת המאמץ, שהם כלים אפקטיביים, ובמקום שבו זה קיים, הכלים האלה יכולים להיות כלים חשובים מאוד למערכה.

סלי מרידור: אנחנו עושים היום הרבה פעילות כדי להניע סולידריות, מילדים בבתי-ספר יהודיים בכל העולם, שיכתבו מכתבים לחיילי צה"ל, דרך תוכנית מתנדבים שיבואו לארץ מכל רחבי העולם היהודי כדי להתנדב פה, אבל הדבר הכי רחב הוא מגבית, כי זה נוגע לכל בית בישראל.

סלי מרידור: אם יבואו 3,000 מתנדבים, זה יהיה הרבה מאוד, אבל במגבית משתתפים מיליון בתי אב.

סלי מרידור: הקהילות היהודיות החליטו ללכת על מגבית חירום, ואני מקווה שעצם קיומה של מגבית כזאת יניע את הציבורים היהודיים, מעבר לשאלה החשובה בפני עצמה של הכסף.

סלי מרידור: ננסה לשכנע, שחלק מן המשאבים של מגבית החירום הזאת, בהנחה שתהיה מוצלחת, אם אפשר, יופנו למאמץ של הסברה.

סלי מרידור: בסופו של דבר, כדי שההסברה תהיה מוצלחת יש צורך בכמה מרכיבים קריטיים.

סלי מרידור: צריך שיהיה מסר ראוי וחד, וזה לא תמיד בידי אנשי משרד החוץ, יותר בידי השולחן הזה או שולחן הממשלה.

סלי מרידור: איש השיווק הכי טוב, אם לא נותנים לו מוצר טוב, הוא לא יכול לשווק אותו, ואני מקווה שיש.

סלי מרידור: בכל אופן, אחדות יותר גדולה ממה שיש היום בישראל, לא נשיג.

סלי מרידור: זה דבר אחד; דבר שני, זה יכולת מקצועית; ודבר שלישי, זה משאבים.

סלי מרידור: זה מחריד לשמוע מה שאומר חבר הכנסת שטרן על קיצוץ במשאבים.

סלי מרידור: אי-אפשר לעשות את המערכה הזאת בלי משאבים, ומדינת ישראל היתה צריכה להבין שזה כמו ג'נין, זה יכריע את גורל המערכה.

סלי מרידור: אי-אפשר להקצות, בצדק, עוד שני מיליארד שקלים לצה"ל, וזה קריטי, אבל לא להבין שחופש הפעולה של צה"ל תלוי במידה רבה במה שקורה בזירה הבין-לאומית.

סלי מרידור: זה מדאיג מאוד.

סלי מרידור: אם תהיה מגבית מוצלחת, ננסה לשכנע שחלק מסוים מן המשאבים יעבור גם למאמץ הזה.

סלי מרידור: אני מקווה שזה יהיה, אבל אני עוד לא יכול לברך על המוגמר.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: כולנו השתכנענו בחשיבות העניין.

צבי הנדל: ידענו על כך עוד לפני הישיבה, אבל מיקדנו את העניין, ואני לא מזלזל בזה.

צבי הנדל: מאחר שהנושא חשוב ובוער, הוועדה תדון בנושא, והיא תעמוד בקשר עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים לצורך העניין, בעקר שני משרדי הממשלה, משרד ראש הממשלה ומשרד החוץ.

צבי הנדל: במשרד החוץ, האיש שהכי רלוונטי לעניין הזה זה סגן שר החוץ, אבל ודאי שאי-אפשר להשאיר בצד את שר החוץ עצמו.

צבי הנדל: במסגרת הוועדה, יחד עם הסוכנות, כמובן, נבדוק את האפשרויות של ההצעה שהעלה חבר הכנסת שטרן, נעשה מאמץ לעזור למשרד החוץ להגדיל את התקציב שלו בנושא ההסברה, ולא נניח למהלך הזה.

צבי הנדל: את כל כוח הנדנוד והעקשנות שיש בך, חבר הכנסת שטרן, אני מבקש, כי אתה מאוד צודק.

צבי הנדל: אני מבקש שתירתם לנושא הזה, כי הוא נושא בעל חשיבות לאומית יהודית ממדרגה ראשונה.

צבי הנדל: תודה רבה לכולכם.