ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 172, 2001-11-26 10:00

צבי הנדל: בוקר טוב, ברוכים הבאים.

צבי הנדל: את חטאיי אני מזכיר היום.

צבי הנדל: כשהייתי צעיר ויפה כמוכם הייתי חניך בשתי תנועות נוער.

צבי הנדל: חלק מהזמן הייתי ב"בני עקיבא", ולימים עברתי לצופים הדתיים בתל-אביב.

צבי הנדל: בתקופתי היו הרבה לחצים חברתיים בבתי-הספר סביב השאלה אם הולכים למסיבות סלוניות או לתנועות נוער.

צבי הנדל: אני לא יודע איך זה היום, אני מניח שהנוער הולך לדיסקוטקים.

צבי הנדל: אבל אני הייתי בין הלא-מודרניים שהתמדתי ללכת לתנועת נוער.

צבי הנדל: את כל זה אני מספר כי אני מאמין גדול בערכים שתנועות הנוער מקנות, ונדמה לי שקליטה נכונה וטובה של בני נוער מבטיחה לנו המשך קליטת עלייה, כשהם מבוגרים, הרבה יותר טוב מכפי שאפשר להקנות בבילוי בפאבים למיניהם.

צבי הנדל: אני כינסתי את הישיבה הזאת בעקבות שיחה שקיימתי עם נציגי "בני עקיבא", ומהם למדתי שהבעיה הזאת קיימת לא רק אצלם אלא אצל כולם.

צבי הנדל: בענין הזה איש-איש ומקומו, כל תנועות הנוער יקרות ללבי, והתקציבים הקיימים היום, שתכף נשמע עליהם, קטנים מדיי וגם לא ניתן להיעזר ביותר ממשרד אחד מאז ההחלטה על איגום תקציבים ועל אפשרות לקבל תקציב רק ממקור אחד.

צבי הנדל: מאחר שהמתקצב העיקרי של תנועות הנוער תמיד היה משרד החינוך, אז גם אם יש פלחים של עבודה שהם שונים מהעבודה הרגילה של תנועת הנוער, כגון קליטת עלייה, ומאחר שזה תחת הכותרת של תנועות נוער, עדיין המתקצב העיקרי הוא משרד החינוך, ותכף אשמע אם התקציב הוגדל בזכות זה שאין מתקצב אחר, ואם כן בכמה, ואם לא – למה.

צבי הנדל: אני רוצה שנרכז ונחדד את הבעיה בתמציתיות.

צבי הנדל: אני רוצה להבין בסוף הדיון הזה את היקף הבעיה, ותנסו בשלוש דקות שעומדות לרשות כל אחד מכם גם להציע פתרונות, מה אתם חושבים שצריך לעשות.

צבי הנדל: רשות הדיבור לנפתלי דרעי, מזכ"ל מועצת תנועות הנוער.

צבי הנדל: בבקשה.

נפתלי דרעי: מועצת תנועות הנוער מאגדת בתוכה 12 תנועות נוער ציוניות, חלוציות, שרובן עוסקות בנושא קליטת העלייה.

נפתלי דרעי: מזה למעלה מעשור גויסו תנועות הנוער לנושא קליטת עלייה, ואני יכול להגיד שהיום הגענו למצב שהתפתחה בקרב תנועות הנוער תשתית גדולה מאד הן של מדריכים, הן של רכזים.

נפתלי דרעי: חלק מהתנועות הן ממש מחלקות לקליטת עלייה, והעיסוק בקליטת עלייה הפך להיות חלק מרכזי מתנועות הנוער.

נפתלי דרעי: יש גם קשיים.

נפתלי דרעי: יש קשיים בקליטת ילדי עולים בתוך תנועות הנוער, אבל עם זה כל הזמן אנחנו מתמודדים ומנסים למצוא פתרונות.

צבי הנדל: איפה יושב ארגון תנועות הנוער?

נפתלי דרעי: ארגון גג של מועצת תנועות הנוער יושב בתל-אביב, בסמוך למשרד החינוך.

נפתלי דרעי: במקרה ההנהלה שלו מורכבת ממזכ"לי תנועות הנוער.

נפתלי דרעי: יש ועדות שונות שעוסקות בתחומים שונים של מפעלים, של הדרכה, של קליטת עלייה.

נפתלי דרעי: בכל ועדה כזו יש נציגות לכל תנועות הנוער והיא בעצם מפעילה את אותו תחום שהיא אחראית עליו, ביחד עם הצוות המצומצם של מועצת תנועות הנוער שבעצם מבצעת את העבודה בפועל.

צבי הנדל: איפה צמחת גיאוגרפית וביולוגית?

נפתלי דרעי: נולדתי בחיפה ואת הקריירה בתנועות הנוער עשיתי באיחוד החקלאי, של מגזר המושבים.

נפתלי דרעי: נושא קליטת עלייה לאורך שנים רבות היו לו שני שותפים עיקריים.

נפתלי דרעי: אחד זה משרד החינוך, והשני – משרד הקליטה.

נפתלי דרעי: עד לפני שלוש – ארבע שנים סדר-גודל התקציבים היה בערך מיליון שקל, חצי מיליון שקל מכל משרד.

נפתלי דרעי: עם המגבלה שנוצרה, שלא ניתן לתקצב גוף מתוקצב משני משרדי ממשלה על אותה פעילות, משרד הקליטה הפסיק את התקצוב הישיר לתנועות הנוער.

נפתלי דרעי: הוא המשיך ישירות עד השנה שעברה מול מועצת תנועות הנוער פר-פרוייקטים מיוחדים.

נפתלי דרעי: זה היה בטכניקה של חוזה ולא של תמיכה, אבל התקציב הגדול הופסק.

נפתלי דרעי: במהלך השנים 1999 ו-2000 ניסינו שייווצר שיתוף-פעולה בין משרד הקליטה למשרד החינוך.

נפתלי דרעי: כלומר, אין מניעה בחוק שמשרד הקליטה יתקצב פעילות קליטת עלייה של תנועות הנוער, אבל בתנאי אחד, שזה מגיע לאותו מקום ואותו מקור מתקצב.

נפתלי דרעי: זאת אומרת, משרד הקליטה לא יכול לתת לנוער הלאומי ומשרד החינוך לנוער הלאומי ולקליטת עלייה.

נפתלי דרעי: אבל אם רוצים ליצור באחד מהמשרדים, לא משנה באיזה מהם, קופה יותר גדולה, יכול שאותו משרד יעביר למשרד השני את התקציב ומשרד אחד יחלק אותו בצורה שוויונית בין התנועות.

נפתלי דרעי: כך אני מבין את זה וכך גם אומרת חוות הדעת שקיבלתי בענין הזה.

צבי הנדל: יש בעיה אחת בהצעה הזאת ואני רוצה להוריד אותה מהר מסדר-היום, והיא, שבכל משרד יושבים אנשים שמורכבים משני דברים מרכזיים: 1.

צבי הנדל: שהם יהודים, זאת בעיה גדולה.

צבי הנדל: 2.

צבי הנדל: שהם פוליטיקאים.

צבי הנדל: זה לא פשוט שפוליטיקאי יעביר מתקציבו לפוליטיקאי אחר, ועל בסיס התקציב שלו יתהדר בזה מישהו אחר.

צבי הנדל: לכן השיטה הזאת נדונה מלכתחילה לכישלון כמעט מוחלט.

נפתלי דרעי: יש מספיק דוגמאות במשרד הדתות ובמשרד החינוך שעשו את זה, וזה עובד יפה.

נפתלי דרעי: שאלת בדברי הפתיחה שלך אם כתוצאה מההחלטה הזאת קטן תקציב תנועות הנוער או גדל.

נפתלי דרעי: התשובה היא שהוא קטן.

נפתלי דרעי: המקורות של תנועות הנוער היום הם רק ממשרד החינוך ומתקציב תנועות הנוער.

נפתלי דרעי: אלה שני המקורות היחידים שידוע לי עליהם בשנת 2001.

צבי הנדל: מהו התקציב הכללי היום?

נפתלי דרעי: התקציב הכללי של משרד החינוך היום הוא 924,000 שקל לנושא קליטת העלייה בתנועות הנוער, וזה פחות ממה שהיה לפני שלוש שנים משני המשרדים יחד.

צבי הנדל: ובמשרד הקליטה אין בכלל תקציב לנושא הזה?

נפתלי דרעי: אין בכלל.

נפתלי דרעי: בשנת 2001 אין אפילו אגורה שחוקה אחת.

נפתלי דרעי: אחת הבעיות שאני אציג אותה היא שעלות חניך שנקלט בתנועת נוער נופלת על גב התנועה, או על מקורות שהיא מגייסת לטובת הענין.

נפתלי דרעי: היום המצב הוא שלתנועות הנוער קשה מאד להרחיב את הפעילות, כי ככל שהן מרחיבות הן צריכות לממן יותר מתקציבן, וזה גורם לחוסר מוטיבציה להגדיל את מספר החניכים העולים בתנועות הנוער.

נפתלי דרעי: מצד שני, גם ממה שיש להן היום, אם בעבר היו מקורות שיכלו לסייע במימון של חניך שיוצא לטיול שעולה 200 שקל, התנועה מממנת את זה, כי ברור שאותו חניך לא יכול לממן את הטיול.

צבי הנדל: יש לך נתון, גם אם הוא לא מדויק, מהו סך כל מספר העולים בתנועות הנוער השונות?

נסים שלם: בין 8,000 ל-10,000.

נפתלי דרעי: לסיכום, אנחנו במצב גרוע יותר משהיינו בו לפני מספר שנים ואנחנו לא רואים פתרון באופק.

נפתלי דרעי: מה שכן, לפני שנה היתה לנו פגישה עם שרת הקליטה יולי תמיר והיא היתה שותפה למספר פעולות שעשינו עם משרד הקליטה, ובתכנון שלה התכוונה בשנת 2001 להקציב מיליון שקל לנושא קליטת העלייה בתנועות הנוער.

נפתלי דרעי: לצערנו, כאשר התחלף השלטון, הדבר הזה לא מומש.

צבי הנדל: אני רוצה עכשיו לעשות הפסקה לרגע עם תנועות הנוער ולשמוע את נציגי הממשלה.

צבי הנדל: אני רוצה להבין מדוע לא יעצו המשרדים לאנשים התמימים של תנועות הנוער שיקימו צופי עלייה, או עליית עקיבא, או עמותה נפרדת ואז פותרים את הבעיות.

צבי הנדל: כי אנחנו כבר למדנו שתקציבים אצלנו במדינה הכל בעזרת השם.

צבי הנדל: מוצאים את השם המתאים ויש תקציב.

צבי הנדל: שאלתי למשרד החינוך, למה לא יעצתם להם להקים עמותה נפרדת?

צבי הנדל: בפועל יש עשייה מבורכת, ברמות שונות, בניית מנהיגות וכו'.

צבי הנדל: יש כל מיני עשיות אמיתיות שמיועדות רק לעולים והן עשויות רק לעולים, כי אחרים צריכים פעילות אחרת.

צבי הנדל: אם אנחנו במדינה קשרנו לעצמנו את הידיים, למה לא נקים לפעילות הזאת גוף אחר, אולי במשרד התרבות או במשרד לקליטת העלייה?

צבי הנדל: יושב אתנו מנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט, שאני מאד מעריך שהוא ראה את הנושא כחשוב והגיע לישיבה.

צבי הנדל: אני רוצה לשמוע מכם.

אירית ברוק: אתחיל בכללי.

אירית ברוק: אני חושבת שחלק מהאידיאולוגיה של תנועות הנוער קשורה בקליטת עלייה מראשיתן, ואני לא חושבת שהן צריכות לרדת מהאידיאולוגיה הזאת.

אירית ברוק: בעיניי דווקא יפה מאד שבתור גוף ממלכתי ציבורי ישראלי יש ניסיון כן שלוקח את נפח המשאבים הראוי לקליטת עלייה.

אירית ברוק: זאת אומרת, אני חולקת עליך בנקודה הזאת, כי לפעמים צריך להוביל איזו שהיא אידיאולוגיה ולשאוב לתוכה את התקציבים, ולא להיפך.

אירית ברוק: אני חושבת שאנחנו צריכים להסתדר עם זה.

צבי הנדל: אני חייב לומר משהו.

צבי הנדל: כשהייתי בזמני ראש רשות והיה מתקיים דיון על תקציב בנושא חינוך, השתתפו בו אנשי חינוך, מוסדות ואנשי כספים.

צבי הנדל: תמיד, ללא יוצא מן הכלל, אנשי החינוך דיברו על כסף ואנשי הכספים על אידיאולוגיה.

צבי הנדל: גם את מדברת עכשיו על אידיאולוגיה.

צבי הנדל: אנחנו מדברים עכשיו על כסף.

אירית ברוק: אני מאמינה שכאשר הרעיון הוא נכון הרבה מאד כסף מגיע אליו.

אירית ברוק: אם חושבים על כסף גדול, כך זה צריך לעבוד, לדעתי.

אירית ברוק: אני חושבת שזו בהחלט אידיאולוגיה מאד ראויה ולפעמים לא צריך ללכת בזיג-זגים אלא ללכת לדבר עצמו.

אבשלום וילן: שכנעת אותנו, אבל איך מממשים את זה?

אירית ברוק: אני מודה לכם.

אירית ברוק: באופן כללי תקציב קליטת העלייה בתנועות הנוער עם השנים עולה בצורה בולטת, וזה נובע מכך שתקציב תנועות הנוער גדל.

אירית ברוק: משרד החינוך רואה חשיבות גדולה בזה ולמעשה התנועות מתוקצבות פעמיים, כך שגם תנועה קטנה, אם היא מקיימת פעילות ענפה בתחום קליטת העלייה, היא מקבלת תקציב גדול על פעילותה, ואני חושבת שזה צריך להיות כך.

אירית ברוק: אבל אם יורשה לי להוסיף, אני חושבת שלתנועות חסר לובי חזק יותר שמדגיש את הפעילות שלהן בקליטת עלייה, וזה מה שאני אומרת להם בדברים אחרים, שגם בזה צריך להבליט את הפעילות הזאת.

אירית ברוק: זאת אומרת, אני לא בטוחה שהעולים החדשים, כציבור, לא כחניכים שמגיעים, יודעים שתנועות הנוער שואפות לקלוט אותם, ואני חושבת שיש מקום לפתוח את הדיון הציבורי גם לכיוונים אלה.

צבי הנדל: גם זה עולה כסף.

אירית ברוק: אבל זה שווה כסף.

צבי הנדל: הרחוב – כן, אבל ברחוב יש כל מיני דברים שקורצים לבני הנוער.

צבי הנדל: בשביל להביא אותם ולרתום אותם, גם זה כרוך בפעילות של אנשים וגם זה עולה כסף.

צבי הנדל: אבל זו אידיאולוגיה טובה.

אירית ברוק: אבל שווה וראוי להשקיע בזה.

אירית ברוק: אנחנו תומכים הן בחומר והן ברוח, והיום התקציב עומד על 924,781 ₪.

צבי הנדל: אני שומע מתנועות נוער שעוסקות בעולים שהתקציב הכולל, גם לרכז וגם לפעילות – ודרך אגב, היחס שם לא תמיד נכון, כי לפעמים מחזיקים רכז ואין הרבה פעילות ובסוף רוב הכסף יוצא על רכזים.

צבי הנדל: אז את היחס צריך לשנות.

צבי הנדל: אבל גם אחרי המימון הזה זה מכסה סדרי-גודל של 10%, 15%, 20% מסך כל העלות הישירה של הפעילות של העולים.

צבי הנדל: השאלה איך עושים שזה יהיה 15% מימון עצמי ולא 85% מימון עצמי.

אירית ברוק: למרות מה שאמרת על עבודה בין-משרדית, אני חושבת שאתה צודק במאה אחוז.

אירית ברוק: זאת עבודה מאד קשה ואם כי היא דורשת איגום גם בתחום התודות והברכות אני חושבת שזה דבר שחייבים ללכת עליו.

אירית ברוק: אנחנו עובדים בוועדות בין-משרדיות בתחומים אחרים, כבדים למדיי, וזה הולך יפה.

אירית ברוק: זה לוקח זמן, בגלל הקשיים, אבל לדעתי אין מנוס מזה וצריך ללכת בכיוון הזה בלי לפחד מהזמן שזה לוקח.

אבשלום וילן: נאמר בדו"ח שבעקבות הוראת בג"ץ כנגד כפל מימון משרד הקליטה הפסיק להעביר כספים.

אבשלום וילן: עוד נאמר שעד היום לא קיימתם ישיבה משותפת משום שניתן דרך תקנה מסוימת שמשרד הקליטה יעביר אליכם את הכספים ואתם תשלמו.

אבשלום וילן: מדוע זה לא קורה?

אירית ברוק: אני בתפקיד הזה ארבעה חודשים.

אירית ברוק: התעניינתי אצל קודמי בתפקיד, חיים הלפרין, והוא טוען בתוקף שלמרות שהוא ניסה לקיים ישיבות, מצד המשרד היתה דחייה וסחבת.

צבי הנדל: הבנו.

צבי הנדל: השאלה טובה אבל היא צריכה להיות מופנית למשרד הקליטה.

צבי הנדל: נציגת המשרד לקליטת העלייה, בבקשה.

יעל שלף-זאבי: אני מרכזת את נושא החינוך הבלתי-פורמלי.

יעל שלף-זאבי: אנחנו רואים בפעילות של תנועות הנוער דבר חשוב ביותר בסיוע לקליטת עולים ושילובם החברתי בארץ, והראיה לכך פרוייקטים שאנחנו מבצעים עם מועצת תנועות הנוער מזה כארבע שנים ברמה התפיסתית-מערכתית כיצד אפשר לעשות ולבצע קליטת עלייה, או לשלב עולים בתנועות הנוער בצורה נכונה, שכולם ייהנו מזה, גם הוותיקים וגם העולים.

יעל שלף-זאבי: במקביל, הכספים שהועברו בשוטף לפעילות של תנועות הנוער בנושא קליטת עלייה נעצרו, כפי שנאמר נכון על-ידי לשכת היועץ המשפטי לממשלה, ובזה למעשה נאלצנו להפסיק את כל התקצוב של הנושא הזה.

יעל שלף-זאבי: מבחינה מקצועית אנחנו חושבים שזה דבר נכון וחשוב, רק שאין לנו דרך להעביר את הכסף.

יעל שלף-זאבי: כלומר, אי-אפשר להעביר אותו ישירות ואנחנו גם מנועים מלהעביר אותו בעקיפין, כי זה למעשה אותו דבר.

יעל שלף-זאבי: הכסף יוצא משני משרדים כשהוא אמור לצאת ממשרד אחד בלבד – משרד החינוך.

יעל שלף-זאבי: משרד החינוך מתוקצב עבור תנועות נוער, כולל עולים.

צבי הנדל: אם תקיימו ישיבה משותפת לפחות עם משרד החינוך ותטכסו עצה ותגידו: רבותיי, יש לנו 200 שקל ואנחנו רוצים לעזור, אז או שאתם החינוך תעבירו לנו לקליטת עלייה ורק אנחנו נעסוק בזה, או אנחנו נעביר לכם ורק אתם תעסקו בזה.

צבי הנדל: למה לא נוצר הקשר הזה?

יעל שלף זאבי: נוצר.

יעל שלף זאבי: ניסינו לעשות את זה, היו כמה פגישות, אבל לא הצלחנו.

יעל שלף זאבי: אני מוכנה לבדוק את זה אצלנו שוב משפטית, כי נאמר לנו שאסור לנו להעביר כספים, לא במישרין ולא בעקיפין.

יעל שלף זאבי: עקיפין – כלומר דרך משרד החינוך.

צבי הנדל: הכלל שנקבע בעקבות בג"ץ בדבר מניעת כפל תקצוב אומר בדיוק לעשות את זה, לאגם תקציבים.

צבי הנדל: זאת אומרת, אם עד עכשיו היו שני משרדים, ההיגיון שמאחורי זה הוא שיש סיכוי סביר להניח שמישהו במשרד הממשלתי עושה מעקב אחרי התקציב שהוא נותן, וברגע שיש שני משרדים, לכל אחד אפשר לספר בלוף אחר.

צבי הנדל: זה ההיגיון שמאחורי ההחלטה, ואני לא מזלזל בה.

אבשלום וילן: יש טכניקות ידועות.

אבשלום וילן: מה שאומר יושב-ראש הוועדה נשמע לי קצת תרוץ לאי-עשייה.

אבשלום וילן: הם ממילא יטפלו בעולים, אבל לא יקבל מימון.

אבשלום וילן: אני לא יודע איך את ישנה טוב בלילה.

אבשלום וילן: אם את אחראית על התיק של החינוך הלא-פורמלי, ויש לך כספים שאת לא מסוגלת להעביר, או לא ניתן לעזור, השאלה איך אתם פותרים את הפרוצדורה.

אבשלום וילן: למה כולם צריכים לעלות לכנסת במקום לעסוק בעבודה חינוכית כדי להעביר את הסכום הזה?

צבי הנדל: אדוני מנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט, תן לנו עצה טובה.

צבי הנדל: בבקשה.

אריה שומר: אדוני היושב-ראש, אני הייתי בתנועת "בני עקיבא" אחר-כך הייתי גם מרכז סניף בתל-אביב, אבל בצעירותי למדתי בכפר הרא"ה.

אריה שומר: אני שמח שניתנה לי ההזדמנות לבוא לכאן ואני חושב שעשיתם דבר נכון בוועדה שהעליתם את הנושא הזה.

אריה שומר: למרות שאנחנו לא שותפים לענין, ואני חושב שמשרד החינוך הוא האחראי, אני גם לא חושב, חבר-הכנסת וילן, שהאנשים שדיברו לפניי אשמים.

אריה שומר: יש מנכ"לים והם צריכים לתת את התשובות.

אריה שומר: הבעיה היא האיגום בין שני המשרדים.

אריה שומר: אני לא מכיר את עבודתם, אבל אני חושב שהנושא של העברת התקציב הוא דבר פשוט מאד.

אריה שומר: לצורך זה יש יועצים משפטיים, יש חשבים.

אריה שומר: המנכ"לים יכולים לעשות את עבודת המטה.

אריה שומר: אני רק יכול להצהיר דבר אחד.

אריה שומר: התחום של תנועות הנוער הוא לא תחום במשרד התרבות, המדע והספורט.

אריה שומר: כמו שעסקנו לפני שבועיים במאמנים עולים, כי קולטים עלייה גם בספורט, גם בתרבות ובוודאי בתזמורות, במדע – מתמטיקאים ופיסיקאים, ואחרים – אני מוכן להצהיר פה שאני מוכן להצטרף לשני המשרדים ולהקים ועדה משותפת, וגם להעמיד כספים לא ברמה של 925,000 שקל.

אריה שומר: אני חשבתי שלתנועות הנוער יש לפחות חמישה מיליון שקל.

אירית ברוק: לתנועות הנוער יש יותר.

אריה שומר: התכוונתי לנושא העלייה, שלדעתי צריך לתת לו יותר.

אריה שומר: כשאני אומר שאני מוכן להצטרף, משרד המדע, התרבות והספורט בוודאי רואה את חלקו יחד עם משרד החינוך, יחד עם משרד הקליטה, ואנחנו בקשרים טובים מאד עם המנכ"לים, ואני מוכן להצטרף ולהצהיר שמשרד התרבות רואה עצמו כשותף לנשיאה בנושא הזה של קליטת עולים בתנועות הנוער.

אריה שומר: אם אפילו צריך לתקצב משהו, אני לא נבהל מהענין הזה ואנחנו מוכנים לעשות את זה.

צבי הנדל: א.

צבי הנדל: תבורך על ההצהרה.

צבי הנדל: ב.

צבי הנדל: להווה ידוע לך שדבריך נרשמו בפרוטוקול.

אריה שומר: אני לא מפחד מהפרוטוקול.

צבי הנדל: בתום הישיבה אני אדרוש שתתקיים פגישה של המנכ"לים, ואני אשמח אם גם אתה תדרבן אותם מהצד שלך.

צבי הנדל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאתה כבר פה כדי לשאול שאלה קצרה.

צבי הנדל: האם יש קיצוץ בנושא שאתם עוסקים בו, ספורטאים עולים?

אריה שומר: היה קיצוץ די משמעותי בתקציב המשרד בכל הנושאים, וגם הם נפגעו, אבל אנחנו תיקנו את זה ומתוך המשרד העברנו תקציב למכון וינגייט בנושא של ספורטאים עולים.

צבי הנדל: והמדענים?

אריה שומר: אותו דבר.

אריה שומר: זה לא פשוט, אבל עשינו את זה.

אריה שומר: חבל שאין פה מישהו מהאוצר בענין הזה, אבל אני אומר במפורש שאנחנו מטפלים בענין המדענים.

אריה שומר: שיתוף הפעולה בין מנכ"לית משרד החינוך ומנכ"ל משרד הקליטה הוא מצוין, ואני מציע לוועדה הזאת לצרף גם את הסוכנות, כי אני חושב שהיא שותפה נאמנה לנושא הזה.

אריה שומר: ועדה משותפת כזאת בין משרדי הממשלה לסוכנות תמיד יוצרת עבודה מבורכת.

אריה שומר: אפשר להרים את התקציבים לסכומים קצת יותר גבוהים.

אריה שומר: את הסכום של 925,000 שקל שניתן למשרד החינוך אפשר לעגל ולהגיד שב-2002 יתנו שני מיליון שקל.

אריה שומר: זה לא בשמים, ואני חושב שנכון יהיה אם משרדי הממשלה יחד עם הסוכנות, שיש ביניהם שיתוף-פעולה, כאמור, יעשו את הדבר הזה, ואני שמח שאתם מעלים את זה.

אבשלום וילן: אתה רואה פה קושי בין שני משרדים, ועכשיו הוא יהיה בין שלושה משרדים.

אריה שומר: אין שום קושי.

אבשלום וילן: אז אל תכניס לנו את הסוכנות.

אבשלום וילן: אנשי הסוכנות יישבו בנפרד ויעזרו, וכך גם משרדי הממשלה.

אבשלום וילן: אני מכיר את הדברים, אחרת אחד יעביר לשני.

אריה שומר: עם כל הכבוד לאוצר, וגם אני פקיד בדיוק כמו באוצר, אני אומר שבשביל זה יש לנו יועצים משפטיים והם יכולים לעשות את הדברים האלה בלי בעיה.

צבי הנדל: אני רוצה שנשמע כעת שניים-שלושה נציגים של תנועות הנוער ואחר-כך נחזור למשרדים.

צבי הנדל: רשות הדיבור לנסים שלם, מזכ"ל "נוער לאומי".

צבי הנדל: בבקשה.

נסים שלם: אני רוצה למקם את זה כהעברה כספית.

נסים שלם: אנחנו בדקנו את זה גם משפטית ואין שום בעיה לעשות העברה כספית בין משרד הקליטה ישירות למועצת תנועות הנוער.

נסים שלם: מועצת תנועות הנוער הוא גוף שמאחד את כולם.

נסים שלם: לא צריך לעשות לגוף הזה איגום ולא עושים לו איגום.

נסים שלם: לגוף הזה מגיעים כספים ממשרד התחבורה, מכל מיני גופים, כפרוייקט, לא פר-נער.

נסים שלם: על מה מדובר בנושא האיגום?

נסים שלם: שאותו נער יקבל כסף פה וגם מפה.

נסים שלם: אבל אם אתה לוקח כפרוייקט, עושה משהו מיוחד, זה לא על אותה פעילות ולכן לא חל האיגום.

נסים שלם: מישהו לקח לטובתו את כל נושא האיגום.

צבי הנדל: אני מבקש שתחזור על המשפט הזה.

נסים שלם: איגום הכספים לא חל על נושא של פרוייקטים, ואת זה יודעים במשרד הקליטה.

נסים שלם: הוא חל על נושא שילד מקבל אותו שקל על אותה חולצה או על אותה פעילות שהוא עושה.

נסים שלם: אם אנחנו עושים פרוייקט, ויש לנו עשרות פרוייקטים, מופרד מאותו ילד, האיגום לא חל עליהם.

נסים שלם: היום משרד הקליטה יכול להעביר כסף למועצת תנועות הנוער בהרשאה כספית, ומועצת תנועות הנוער, לפי הפרוייקטים, והיה לנו שיתוף-פעולה.

נסים שלם: היה מישהו ממשרד הקליטה שביקר את הפעילות הזאת, מעביר את הכסף לכל תנועה לפי הפרוייקטים שלה.

נסים שלם: ויש הסכמה של כל התנועות.

נסים שלם: זו אידיליה בלתי-מובנת מה שהולך שם בנושא הזה של חלוקת הכסף.

צבי הנדל: היא מובנת.

נסים שלם: אני אומר "בלתי-מובנת" לדברים אחרים.

נסים שלם: השולחן הזה, על כל 12 תנועות הנוער, יש לו אידיליה בנושא של חלוקה כספית נכונה, והיא היתה נכונה.

נסים שלם: אני לא יודע איזה גורמים במשרד הקליטה, ואני לא רוצה להפנות את דבריי לפקידות – עצרו את התהליך הזה.

נסים שלם: אם היום יושבים היועצת המשפטית ומי שאחראי על נושא חינוך, עם מועצת תנועות הנוער, כמו משרד התחבורה, היועצים המשפטיים יכולים לאשר תוך 24 שעות העברה כספית.

נסים שלם: אני מבין ששמור לנו סכום כסף במשרד.

נסים שלם: הרי כל הזמן חשבו שתהיה הסכמה והכסף יועבר.

נסים שלם: אז אם שמור כסף מסוים עבור הפעילות שלנו, אני לא מבין מדוע לשנת 2001 לא יעשו את ההעברה הכספית.

דני אלינסון: אני רוצה לשפוך קצת אור על צד אחר של הענין, כי אני רואה שכולם פה הם מהתנועות הארציות ואני דווקא מייצג את התנועה העולמית של "עזרא".

דני אלינסון: אני חושב שאני מדבר בשם כל התנועות הלאומיות, ואני רוצה לומר שלדעתי הן מתפספסות איפה שהוא, כי אנחנו לא מקבלים שום דבר ממשרד החינוך.

צבי הנדל: אתם מקבלים מהסוכנות היהודית.

דני אלינסון: נכון.

דני אלינסון: אבל לעומת זה יש לנו פעילויות מאד גדולות בארץ, ואני רוצה להסביר במה מדובר.

דני אלינסון: אנחנו עובדים היום עם מאסה של 60 שליחונים שעובדים בברית-המועצות לשעבר, עם היקף של 20,000 עולים שהעלינו עד היום בצורה עקיפה, 3,000 בצורה ישירה.

דני אלינסון: הם מגיעים לארץ ואם לא היינו ממשיכים אתם את הפעילות בארץ הם היו אבודים.

דני אלינסון: היום יש לנו שתי תוכניות.

דני אלינסון: תוכנית אחת שמחכה לקליטת עלייה, כאשר פוגשים אותם בשדה התעופה.

דני אלינסון: אותם 40 אנשים שהיו שליחים בעבר והיום הם מתנדבים בתנועה, פוגשים את הבן-אדם בשדה התעופה, וממשיכים אתו אחר-כך בפעילות חודשית.

דני אלינסון: כל חודש יש להם סמינר, או שבתון או מחנה קיץ, וכו', ממש פעילות רציפה.

דני אלינסון: הפעילות הזאת נופלת בין הכיסאות, כאשר אף אחד לא מממן אותה והיום אנחנו צריכים לממן אותה מכיסנו הפרטי, כלומר על-ידי תרומות.

דני אלינסון: דבר נוסף, תוכנית מאד-מאד ייחודית שלא היתה קיימת בכלל בארץ.

דני אלינסון: אנחנו הקמנו אותה לפני שבוע והיא נקראת שב"ל – שבו בנים לגבולם.

דני אלינסון: התוכנית שלנו היא ושבו בנות לגבולן.

דני אלינסון: ברוך השם, כתוצאה מהפעילות שלנו בן-אדם מגיע לתנועה באחת ממדינות ברית-המועצות לשעבר עם יידע אפס ביהדות.

דני אלינסון: ככל שהוא נמצא יותר בתנועה הזהות היהודית שלו מתחזקת, וכיוון שהפעילות שלנו היא דתית-ציונית, בארץ הוא מגיע כמובן למוסדות דתיים.

דני אלינסון: 90% מהאנשים שאנחנו מעלים לארץ מגיעים למוסדות דתיים.

דני אלינסון: יש נעל"ה דתי, לצעירים בני 16 – 17.

דני אלינסון: יש פתרון לסטודנטים בנים.

דני אלינסון: לעומת זה, לסטודנטיות בנות שמגיעות לארץ ורוצות לעשות תוכנית קדם-אוניברסיטאית, אין דבר כזה.

צבי הנדל: הנושא שלנו היום הוא קליטת עלייה.

צבי הנדל: התחום של עידוד עלייה הוא תחום רחב מאד והוועדה עוסקת כמעט בכל ההיבטים שלו.

צבי הנדל: היום אנחנו עוסקים רק בתנועות נוער, ואני מבקש שתתמקד רק בזה.

צבי הנדל: אתה לא עובד בשיתוף-פעולה עם תנועת "עזרא" הישראלית?

דני אלינסון: לא, אנחנו לא עובדים בשיתוף-פעולה.

דני אלינסון: זו עמותה נפרדת, אלה שני דברים שונים לגמרי.

צבי הנדל: מי מונע ממך לבקש תקציב לקליטת עלייה לתחומים שאתה עוסק בהם?

23534: אני אבהיר.

23534: לתנועות העולמיות יש בעיה קשה מאד.

23534: זה אמנם לא נושא הדיון פה, אבל הוא מעלה את המצוקה שלו, שגם גולשת לארץ, כי הם מחוץ למועצת תנועות הנוער.

23534: הם לא גוף נתמך.

צבי הנדל: אבל דווקא מה שהוא אמר בקטע של קליטת עלייה בתוך מדינת ישראל, הסמינריונים שהוא מדבר עליהם, בדרך המלך, זה המשרד לקליטת העלייה.

צבי הנדל: זאת אומרת, פה אין כפל תקציבים.

צבי הנדל: לא הבנתי מה הבעיה.

צבי הנדל: ניסית וזה לא עבד?

דני אלינסון: נפגשתי עם סגן השר יולי אדלשטיין והוא אמר אולי.

דני אלינסון: התוכנית החשובה ביותר היא תוכנית שב"ל, תוכנית קדם-אוניברסיטאית ברוח הציונות הדתית.

דני אלינסון: יושבת פה בחורה שמשתתפת בתוכנית הזאת.

דני אלינסון: קבוצה של 15 בנות התחילו את התוכנית הזאת לפני שבוע בארץ.

דני אלינסון: אותה קבוצה לא היתה מוכנה לעלות לארץ.

דני אלינסון: אני מדבר פה על דבר מאד ספציפי, כי אני מכיר את הפעילות אצלנו, אבל מכיוון שאני מכיר את כל הפעילות בברית-המועצות לשעבר, אני יודע שיש עוד הרבה מאד אנשים שרוצים להגיע לארץ לתוכנית דתית-ציונית, ואין כזאת.

דני אלינסון: הבחורה שנמצאת אתנו יכולה לספר לך שהיא לא היתה מוכנה להגיע לארץ עד שפתחנו את התוכנית הזאת.

דני אלינסון: לא קיבלתי שום שקל מהממשלה בנושא הזה.

דני אלינסון: קיבלנו מימון, אמנם לא גדול, במסגרת קליטת עלייה מאלי אלקלעי, שהוא עשירית מכל התקציב.

דני אלינסון: עלות התוכנית היא 120,000 דולר.

דני אלינסון: אמנם נושא הדיון הוא תנועות נוער, אבל מאחר שאני כבר נמצא פה אני רוצה לדבר על הנקודה המאד כאובה, שתנועות הנוער העולמיות נופלות בין הכיסאות.

צבי הנדל: הבנתי.

צבי הנדל: תודה.

עודי בהט: אני רוצה לומר משפט בענין העברת כספים.

עודי בהט: גם משרד הדתות מעביר כסף למשרד החינוך לתקנה של תנועות הנוער, לצרכי דת ולכל מיני פעילויות.

עודי בהט: זאת אומרת, יש תקדים של העברת כספים.

דני אדמסו: אני 17 שנה בארץ.

דני אדמסו: בצופים אני רכז מח' קליטה ועלייה.

דני אדמסו: שאלת קודם למה לפתוח תנועת נוער לעולים?

דני אדמסו: אני מקווה ששאלת זאת בציניות, כי אני לא חושב שזה - - -

צבי הנדל: לא הבנת אותי.

צבי הנדל: אני לא מתכוון להפריד.

צבי הנדל: להיפך, אני רוצה שיהיו יחד, אבל בשביל "לסדר" את הממשלה, כי לממשלה יש מחשבה מרובעת, גם אנחנו נהיה מרובעים ונעשה להם ריבוע נוסף.

צבי הנדל: חס וחלילה, הנוער לא צריך לדעת מזה.

דני אדמסו: בתנועת הצופים יש כאלף חניכים בני העדה האתיופית שכל אחד מהם משלם 50 שקל לשנה.

דני אדמסו: כעת אנחנו מדברים על טיול חנוכה ומבקשים מהחניכים לשלם עבורו 50 שקל.

דני אדמסו: אני חושב שאני לא צריך להסביר את מצבם של הורי הילדים שלא עובדים כלל.

דני אדמסו: אני יודע שאנחנו לא ניתן לקהילה, בגלל נושא תקציבי, ליפול.

דני אדמסו: תנועת הצופים תממן את יציאתם של כל ילדי הקהילה לטיול השנתי שלה, אבל זה בא על-חשבונם של ילדים שמשלמים מכיסם.

דני אדמסו: אני לא חושב שחסר תקציב, אלא שיש בעיה של ביורוקרטיה.

דני אדמסו: אני גם בא לישיבות ועדת העלייה והקליטה בנושא מחוסרי דיור, כבר כמה שנים, ושום דבר לא זז.

דני אדמסו: אני רוצה שכל אחד בבנין הזה יעשה את העבודה שלו.

דני אדמסו: בסך-הכל מדובר בכספי ציבור, ושיתנו לי לעשות את העבודה שלי, כדי שלא נגיע למצב, כמו שאתה אמרת, שכל הכסף הולך לרכזים, ואני רכז, והוא לא מגיע לנוער.

דני אדמסו: אני מוכן לסבסד או להוריד מהתקציב, כדי שהילדים יגיעו לתוכנית.

דני אדמסו: לא יכול להיות שאנחנו נבקש 50 שקל מילד ישראלי, שגם הוריו היו בצופים.

דני אדמסו: אנחנו רוצים ליצור אווירה כזאת שנוכל לעבוד יחד, ויש לאן להתקדם.

דני אדמסו: אחת הסיבות שהצטרפתי לתנועת הצופים היא המודעות של האנשים, בסביבה של הצוות הבכיר, שהם אנשי מקצוע שיש מה ללמוד מהם.

דני אדמסו: אתה לא בהכרח קולט, אתה באותה מידה גם נקלט.

צבי הנדל: אתה קולט מידע.

דני אדמסו: אתה קולט מידע ואתה גם נקלט.

דני אדמסו: אנחנו קולטים את בני הנוער ומשאירים אותם אצלנו, אבל מה שקורה הוא שאנחנו לא נקלטים בצד השני.

דני אדמסו: יש דרך שהתחלנו בה בתנועת הצופים, שאני מאמין בה.

דני אדמסו: עבדתי במקומות אחרים והיה לי נוח להמשיך שם, אבל באתי לצופים כי אני מאמין בתנועה הזאת ואני חושב שאפשר לקדם אותה.

דני אדמסו: אני בטוח שזה כך גם בשאר תנועות הנוער.

דני אדמסו: תן לי ללכת למשרד, להתחיל לעשות משהו.

צבי הנדל: איפה אתה גר?

דני אדמסו: אני גר בתל-אביב בדירה שכורה בגודל 25 ממ"ר, עם שני אחים.

דני אדמסו: בנושא הדיור אני אהיה בוועדה זו בשבוע הבא.

צבי הנדל: כמה בני נוער יהודים יוצאי אתיופיה יש תחת הנהגתך בצופים?

דני אדמסו: הביקוש הוא ענק.

דני אדמסו: כרגע יש אלף חניכים בצופים.

דני אדמסו: אנחנו פועלים כרגע בעשרה יישובים: רחובות, נצרת, קרית מלאכי, רמלה, יבנה, עפולה, בית-שמש, מיתר, באר-שבע, מבשרת.

דני אדמסו: למשל, ברמלה יש ביקוש עצום של ילדים שרוצים להצטרף לתנועה.

דני אדמסו: כמה שזה נשמע אבסורדי, לצרף ילד לתנועת הצופים או לתנועת נוער אחרת זה הופך כאילו נטל, כי הוא לא בא עם כסף.

דני אדמסו: אני לא רוצה להציג את זה לכם שיש לנו 20,000 חניכים יוצאי אתיופיה ואנחנו על הפנים.

דני אדמסו: אנחנו רוצים לתת לילדים הרגשה שהם כן נהנים על-מנת שילדים אחרים יצטרפו ולא נלך אחורה, כי עם הבעיה הקיימת כרגע אנחנו לא יכולים לצרף לתנועה עוד ילדים.

צבי הנדל: כמה תקציב יש למחלקה שלך?

דני אדמסו: בסביבות 250,000 שקל לשנה.

צבי הנדל: כמה מתוך זה בא מתקציב משרד החינוך?

דני אדמסו: 79,000 שקל.

שמעון אש: לתנועת הנוער "בני עקיבא" יש למעלה מ-40 מוקדי פעילות.

שמעון אש: מוקד פירושו שיש בו פעילות רצופה פעמיים בשבוע, כסניף לכל דבר.

שמעון אש: אני מדבר על מוקדים שיש בהם למעלה מ-50% יוצאי העדה.

שמעון אש: אני לא מדבר על עוד עשרות סניפים שקולטים חבר'ה בודדים.

צבי הנדל: למה אתה אומר דווקא יוצאי העדה, כי רובם הם עולים - - -

שמעון אש: הרוב הם יוצאי אתיופיה וגם יוצאי חבר העמים, אבל 90% מהצעירים הם בני העדה יוצאי אתיופיה.

שמעון אש: יש גם פרוייקטים.

שמעון אש: אני מדבר כרגע על סניפים.

שמעון אש: הפעילות היא רצופה וקבועה.

שמעון אש: בכל השכונות שבהן יש ריכוז של יוצאי העדה ויוצאי חבר העמים, יש פעילות של "בני עקיבא".

שמעון אש: אני מדבר על קרוב ל-6,000 בני נוער עולים שפעילים באופן קבוע, חניכי התנועה לכל דבר.

שמעון אש: ברוב המקרים מדובר גם במדריכי חוץ שאנחנו מגייסים מעיר רחוקה, הם מגיעים לשכונה וישנים בה בשבת.

צבי הנדל: למה אתה צריך לגייס מדריכים מעיר אחרת?

שמעון אש: כי לא תמיד יש כוחות באותה שכונה.

שמעון אש: אנחנו עובדים לגדל חבר'ה דווקא מהשכונה, שימלאו תפקידים.

שמעון אש: למשל, שכונת קרית משה ברחובות היא שכונה מבודדת מרחובות.

שמעון אש: בשנים האחרונות כל הזמן הבאנו מדריכים מבחוץ, בהסעות לשכונה.

שמעון אש: היום רוב המדריכים, וגם מרכז הסניף הם בוגרי השכונה, שגדלו בסניף.

שמעון אש: הגענו למצב שהיום למעלה מ-100 מדריכים הם יוצאי העדה האתיופית, ויוצאי חבר העמים בסניפים של חבר העמים.

שמעון אש: כל הפעילות הזאת קיימת כל השנים האחרונות.

שמעון אש: בפועל אנחנו מתקצבים אותם.

שמעון אש: אני למעשה גייס הכספים בפועל של התנועה.

שמעון אש: אין לי זמן להתעסק בקליטה, אני עוסק יותר בגיוס כספים לטובת הפעילות הזאת.

שמעון אש: אם זה מפעלים, מסעות, שבתות.

שמעון אש: כאשר המדריכים מגיעים לשכונה הם בדרך-כלל ישנים במקלט ציבורי, ומביאים אתם אוכל מהבית, או שהם מקבלים מ"קטרינג".

שמעון אש: אין שום תקציב קבוע, אין מקור קבוע לפעילות.

שמעון אש: הפעילות הזאת היא בשוטף ואני מדבר על 6,000 חניכים.

צבי הנדל: אם אני משרד ממשלתי ואני רואה שבוכים הרבה על תקציב אבל ברוך השם עובדים, אז בשביל מה צריך לתת תקציב?

שמעון אש: כמו שאמרנו בהתחלה, אנחנו עובדים הפוך.

שמעון אש: נושא הקליטה אצלנו הוא נושא בוער.

שמעון אש: את הכסף אנחנו מגייסים בעזרת השם.

צבי הנדל: אבל אני רואה שהשם עוזר.

שמעון אש: לא, השם לא עוזר, כי החניכים הם חניכים לכל דבר בתנועה, אבל כשהם מגיעים לפעילות, אין להם כסף, וההורים של המדריכים הם אלה שצריכים לשלם בעד הנסיעות של המדריכים, וכשאנחנו מגיעים לפעילות שוטפת, זה אומר שאני בדרך כלל מכיר כבר את כל הרשויות, ושואב מכל אחד מעשרה גורמים שונים בתוך הרשות 50, 100, 200 שקל לטובת הפעילות הזאת.

23534: הורה פנה אליי בבכי ואמר שהוא מצטער להפסיק את ההדרכה של בתו, כי בשונה מהורה אחר הוא כנראה לא מסוגל לממן זו השנה השנייה את נסיעות בתו פעמיים בשבוע למבשרת עולים.

23534: גם חברותיה נוסעות על-חשבונן פעמיים בשבוע, בימים שלישי ושבת, נסיעה בין-עירונית, והוא אומר: אין לי כסף לממן את הנסיעות האלה, ולכן בתו נאלצה להפסיק לבוא.

23534: כי כל הענין הוא וולונטרי לחלוטין, ובעוצמות נפש גדולות, אבל הוא לעשירים.

צבי הנדל: אנחנו לא יכולים להגיד שלא תהיה בעיה תקציבית.

צבי הנדל: אבל נניח שהיו משלשים את התקציב שלך, בכמה להערכתך היית מסוגל להגדיל את מספר החניכים מקרב העולים?

שמעון אש: כל הזמן יש דרישות מהשטח לבוא ולהקים סניפים, להקים מוקדי פעילות.

שמעון אש: בחלק מהמקומות אנחנו עוצרים את זה, ובחלק מהמקומות אנחנו מנסים כן לקיים פעילות.

שמעון אש: הרצון שלי הוא להגדיל את הפעילות.

צבי הנדל: הרי תמיד חסר כסף, כי כסף לא יבוא בקלות מאף משרד.

צבי הנדל: השאלה אם במאבק הזה אנחנו נרוויח שאתה תתפנה יותר לחינוך אבל לא יהיו יותר עולים ב"בני עקיבא" או בצופים, או שהמאבק הזה יועיל לנו ותצליחו לקלוט יותר חניכים.

צבי הנדל: השאלה היא אם זה באמת יגדיל את מספר החניכים.

23534: אני אתן לך דוגמה.

23534: אילו יכולנו לממן בת שירות בשכונה בעפולה הצעירה, היינו מרימים שם מחדש את השכונה.

23534: לצערי גם הרשות שם לא הצליחה להפעיל מנהיגות מקומית, והשכונה היא שכוחת-אל.

23534: אנחנו פועלים שם שנתיים ולצערנו לא היו לנו כלים ומשאבים לפתוח שם מועדונית.

23534: כשפעלנו עבדנו עם נוער, עריקים, נפקדים, אנשים ללא פרנסה.

23534: זו שכונה שאף רשות ואף גורם לא נתן את דעתו עליה, ועם מינימום משאב אתה יכול להרים שם את הנוער ולבנות מנהיגות מקומית שתניע את עצמה, ותכפיל ותשלש את בני הנוער, אם תהיה להם תמיכה של חינוך לא-פורמלי לאחר שהם חוזרים מבית הספר ואין להם מה לעשות, לא ביום חול ולא בשבת.

שמעון אש: לשאלתך הספציפית, יש עוד שני תחומי פעילות, קייטנות קיץ ומנהיגות צעירה.

שמעון אש: קייטנות קיץ אנחנו מפעילים מערך של 20 – 30 מקומות שיש בהם מתנדבים שאנחנו מגייסים מבחוץ, שמגיעים ומפעילים קייטנה בשכונה.

שמעון אש: מדובר על ילדים-עולים נטו.

שמעון אש: כלומר, אנחנו מביאים הכל מ"שנור".

צבי הנדל: הקייטנות משולבות עם ילדי ותיקים?

שמעון אש: בחלק מהמקומות זה משולב, ובחלק אחר לא.

שמעון אש: כי כל הילדים האחרים הולכים לקייטנות של המתנ"ס ודווקא לילדים-עולים אין איפה להיות.

שמעון אש: מנהל המתנ"ס אומר: בשמחה, שייכנסו אליי לקייטנה וישלמו 600 שקל.

שמעון אש: ואילו אנחנו מביאים צוות מדריכים מתנדב שנמצא שבועיים במקום, ישן בסניף בדרך כלל, בשק שינה, חי מאוכל קר ומפעיל את הקייטנה.

שמעון אש: אנחנו מפעילים בקיץ 2,000 ילדים, מעבר ל-6,000 הקבועים.

שמעון אש: מנהיגות צעירה.

שמעון אש: זה תחום שהתחלנו בו לפני שמונה שנים.

שמעון אש: אמרנו שדווקא בקרב הנוער העולה יש כוחות ואף אחד לא לוקח את הכוחות האלה ומפתח מהם משהו.

שמעון אש: הקמנו מנהיגות צעירה בהתחלה ליוצאי העדה האתיופית, אחר-כך ליוצאי חבר העמים, וגם פרוייקט משלב של יוצאי העדה עם ותיקים.

שמעון אש: התחלנו מעשרה מוקדים והיום אנחנו עומדים על שמונים מוקדי פעילות.

שמעון אש: מוקד פעילות, הכוונה לסטודנט שמגיע פעם בשבוע לשעתיים קבועות בתוך הפנימיות, כפרי הנוער המקיפים, מעביר לאותה קבוצת עולים, או לקבוצה משלבת – תלוי באיזה קבוצת מנהיגות מדובר – קורס מרוכז של מנהיגות, ברצף של שלוש שנים.

שמעון אש: החבר'ה יוצאים כל חופש להתנדבות.

שמעון אש: הם מפעילים את כל הפנימייה סביב חגים, טכסים למיניהם.

שמעון אש: מדובר על שמונים מוקדים, כשכל פרוייקט כולל בין 15 ל-25 חבר'ה, שזה מעל ל-1,000 בני-נוער רק עולים, ש"בני עקיבא" מפעילה.

שמעון אש: לא קיבלנו לזה תקציב.

שמעון אש: פעם היה תקציב סמלי של משרד החינוך, והוא ירד, אבל את הפעילות הכפלנו.

יניב שגיא: אני אולי אהיה קצת לא מנומס ואולי גם אשבית שמחות.

יניב שגיא: אני מרגיש שהדיון הזה הוא חסר טעם וחסר כיוון.

יניב שגיא: הוא הולך רחוק מאד מהמטרה שלשמה, לדעתי, ועדה כזאת צריכה להתכנס.

יניב שגיא: מה שקורה כאן הוא שתנועות נקראות לכנסת, צריכות להציג קבלות של עשייה, ולעומת זה קושי תקציבי, וסביב זה מתנהל דיון.

יניב שגיא: אבל זה רחוק מאד מהמטרה.

יניב שגיא: צריך להגיד ביושר, בני נוער עולים לא משולבים בחברה הישראלית.

יניב שגיא: זאת המציאות.

יניב שגיא: תנועות הנוער יכולות וצריכות להיות צינור מחבר, ומכאן צריכה להיות הגדרת מטרה בהתאם.

יניב שגיא: אני חושב שזה מאד התחדד בציבור הישראלי בעיקר אחרי הפיגוע בדולפינריום.

יניב שגיא: המטרה צריכה להיות שילוב באופן מכסימלי של בני הנוער העולים בחברה הישראלית.

יניב שגיא: תנועות הנוער הוותיקות שמהוות מרכיב משמעותי באתוס הישראלי יכולות וצריכות להיות הצינור המחבר.

יניב שגיא: עם כל הכבוד לכולנו, ואנחנו מאד משתדלים, עם מגבלות תקציביות אנחנו לא משיגים את המטרה הזאת.

יניב שגיא: אנחנו לא מהווים את הצינור הזה.

יניב שגיא: להסתכל על תנועות הנוער ולהגיד ש-5%, 10% במקרה הטוב הם עולים חדשים, זה רחוק ממה שהחברה הישראלית צריכה לתת.

יניב שגיא: ומה שאנחנו יכולים להיות, דווקא בגלל השונות הפוליטית שלנו, שאנחנו מהווים מסגרות מחייבות שעוסקות בחינוך ערכי, שבאות מכל הקשת הפוליטית במדינה הזאת, אנחנו יכולים להיות הכתובת שתיקח על עצמה את המשימה הזאת.

יניב שגיא: בני נוער נמצאים בשלושה ערוצים.

יניב שגיא: ערוץ אחד, בפרוייקט שנקרא נעל"ה, שבני נוער נמצאים בתוך מוסדות חינוך של "השומר הצעיר".

יניב שגיא: ערוץ שני, שנמצא בתחילת הדרך, עם בני נוער מהעדה האתיופית, וערוץ שלישי הוא במסגרת הקנים הרגילים שלנו, בהתחלה בתוך הקהילה ואחר-כך להגיע לנוער שמשתלב לא במסגרת נפרדת אלא בתוך הפעילות הרגילה.

יניב שגיא: גם כאן אנחנו עושים שינויים בעבודת המחלקה.

יניב שגיא: גייסנו לזה בן-אדם יותר בוגר, יואב גירש שיושב לידי, שהוא עובד סוציאלי בהכשרתו, ותפקידו רכז קהילה.

יניב שגיא: עוד אין לנו קבלות להראות.

יניב שגיא: אני ביקשתי רשות דיבור, כי בעיניי המטרה צריכה להיות מוגדרת, וכשהיא תהיה מוגדרת אחרת, אני מצפה ממך להוביל לא את הפתרון לאיגום תקציבים בין משרד הקליטה למשרד החינוך אלא שכמה שיותר משרדי ממשלה יהיו מעורבים בפרוייקט, שהמטרה שלו היא תנועות הנוער כגורם שישלב נוער עולה בחברה הישראלית.

יניב שגיא: אני חושב שיש לנו את הפוטנציאל להיות כאלה.

צבי הנדל: חזק וברוך, חבריי, ולמרות שגערת בי אני מקבל זאת באהבה.

צבי הנדל: אבל נקודת המוצא היא מה שאתה אומר, שבגללה אנחנו יושבים פה.

צבי הנדל: אני מבקש עכשיו להתחיל לתת רעיונות לאחד משלושת הדברים: או לתוספת תקציב, או לתוספת כסף, או למימון.

צבי הנדל: כי אין ספק שכל מי שיושב פה הוא אידיאליסט.

שמוליק דרורי: אני לא יכול בדיוק לתת את הפתרון.

שמוליק דרורי: קודם-כל, בחוברת שהוכנה לדיון הזה מדובר על "קליטה בשכנות" והדבר הזה לא הוזכר אפילו פעם אחת.

שמוליק דרורי: זה פרוייקט של מועצת תנועות הנוער שקיים כבר שנה תשיעית.

שמוליק דרורי: הוא הוקם בתנועות הנוער כתוכנית המשך לבוגרי התנועות, בהם גם עולים שגדלו בתנועה ויכולים עכשיו, אחרי שהם צברו ניסיון בהדרכה, אחר-כך בי"ג, אחר-כך במסגרת שרות לאומי או שרות צבאי-קהילתי, עכשיו הם יוצאים לחיים והם כבר לא משרתים.

שמוליק דרורי: השאלה עכשיו אם הם יפתחו במסלול של תחרות במדינת ישראל על הקריירה שלהם ועל הפרנסה שלהם, או שהם ישלבו בבניית העתיד שלהם גם אורח חיים של מעורבות חברתית, כולל קליטת עלייה, וקליטת עלייה זה נתח מאד חשוב במעורבות חברתית.

שמוליק דרורי: אם אנחנו לא ניתן את ההזדמנות לכך, יש הפסד אדיר של - - -

צבי הנדל: הפעילות שאתה מדבר עליה היא במסגרת תנועות הנוער?

שמוליק דרורי: היא במסגרת משותפת של מועצת תנועות הנוער.

שמוליק דרורי: אבל בהחלט תנועה יכולה גם לקחת נתח משלה ולהגיד: אנחנו רוצים להיות בפרוייקט הזה, גרעין שלנו.

שמוליק דרורי: יש פה גם לחוד וגם ביחד.

שמוליק דרורי: אתן דוגמה.

שמוליק דרורי: לפני שנתיים היה מבצע אדיר של בוגרי מועצת תנועות הנוער, במשותף, בקוסובו.

שמוליק דרורי: למה אין קוסובו בארץ לאורך כל החיים?

שמוליק דרורי: למה אין התגייסות של בוגרי תנועות הנוער להתחבר לשכבות המצוקה בארץ, שבהן יש נתח אדיר של עולים, ולחבר בפועל על פני הפערים החברתיים?

שמוליק דרורי: על זה מדברת התוכנית שלנו.

שמוליק דרורי: דיברת על כסף.

שמוליק דרורי: משאב אנושי שהולך לאיבוד זה כסף.

שמוליק דרורי: אם יש מיומנות, מודעות ורגישות ופתיחות ואהבה בקרב בוגרי תנועות הנוער, ודומיהן, למשל תוכנית נעל"ה, או התוכנית היפה של תנועת "עזרא", שהופכים פתאום מנקלטים לקולטים; אם אנחנו בחברה הישראלית לא נותנים לכך את האמצעים, יש פה איבוד של פוטנציאל, גם כספי.

שמוליק דרורי: שלא לדבר על כך שמשקיעים הרבה מאד בצמצום פערים חברתיים, וככל שמשקיעים הפערים מעמיקים והולכים.

שמוליק דרורי: אנחנו פועלים כבר שנה תשיעית, אבל אם היינו מגיעים פה בעזרה לאלפי סטודנטים – שם כולל כמאפיין, אבל זה לאו-דווקא הקריטריון – לאלפי סטודנטים ברחבי הארץ, מקרית-שמונה עד אילת, שהיו חיים בפרוייקט הזה, אני חושב שהחברה הישראלית היתה נראית אחרת.

שמוליק דרורי: ועל זה אני מצר.

שמוליק דרורי: כרגע אנחנו עומדים עם חוסר תקציב להמשיך החל מ-1 בינואר 2002.

שמוליק דרורי: כלומר, ניתן אישור למועצה להשקיע השנה מתקציבה בפרוייקט הזה, וגם התקציב הזה נמצא בקיצוץ.

שמוליק דרורי: למשל, השנה פתחנו, אחרי מאמצים גדולים מאד, בית כזה בלוד, עם 25 סטודנטים, וזה מותנה בכך שיהיה מי שירכז אותו.

שמוליק דרורי: למרכז הזה אין היום מימון והוא יפסיק לעבוד.

שמוליק דרורי: אנחנו לא יכולים לפתוח השנה סניף כזה בקרית נורדאו בנתניה.

שמוליק דרורי: הזכירו פה את סניף "בני עקיבא" בשכונת קרית משה ברחובות, שזה אדיס-אבבה, למי שלא מכיר.

שמוליק דרורי: הוא הוקם לפני חמש שנים על-ידי חברה של "קליטה בשכנות" שעבדה שם שנה.

שמוליק דרורי: היא יצרה את הבסיס הזה.

שמוליק דרורי: אחר-כך לא היה תקציב וזה נגמר.

שמוליק דרורי: אני מביע את הזעקה בענין הזה ולא את הפתרון הכספי.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: שלומית רונן-וילנקי, בבקשה.

שלומית רונן-וילנקי: אני מרכזת פרוייקטים במועצת תנועות הנוער.

שלומית רונן-וילנקי: אני רוצה לגעת בנקודה שעוסקת במימון, אבל לאו-דווקא במימון ממשלתי אלא במימון ציבורי.

שלומית רונן-וילנקי: במסגרת העשייה שלנו במועצת תנועות הנוער אנחנו גם כל הזמן מנסים לגייס מקרנות פרטיות וציבוריות כספים לנושא קליטה, וגם היום אנחנו מנסים לקדם לא את הרעיון של קליטה כמו שדני אמר, אבל אנחנו עובדים עם התנועות עם צוות של מנחים בנושא של רב-תרבותיות, של הדיאלוג שבין קבוצות תרבות שונות, ואנחנו מוצאים את עצמנו מגישים הרבה מאד בקשות.

צבי הנדל: יש לכם קשר עם הקרן שבראשה עומדת דבורה גנני?

שלומית רונן-וילנקי: היה קשר.

שלומית רונן-וילנקי: אבל פה דרושה תמיכה ציבורית.

שלומית רונן-וילנקי: זה פשוט מדהים איך היום זה כבר לא פופולרי.

שלומית רונן-וילנקי: יש חיפוש אחרי דברים אחרים, של קרנות גם פרטיות, כדי שהקבוצות תרשומנה לעצמן קרדיט בפרוייקטים מסוימים, והנושא של קליטה גם בשמות הכי חדשניים ומתקדמים, שמקדמים קונספציות חדשות שאנחנו מנסים להציג, כמעט נדחים על הסף.

שלומית רונן-וילנקי: נדמה לי שצריכה להיות התעוררות ציבורית כדי להזכיר שהנושא הזה לא נגמר, הוא לא מאחורינו ושיש מקום לעזרה של קרנות כאלה.

שלומית רונן-וילנקי: בעבר כשהן עזרו הן עזרו מאד.

שלומית רונן-וילנקי: אלה אמנם לא תקציבי ממשלה, אבל אלה תקציבים ציבוריים שאפשר אולי להיעזר בהם.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: גברתי נציגת הסוכנות היהודית, בבקשה.

עפרה פרידמן: אני הבנתי שכרטיס הכניסה לדיון פה צריך לספר על העבר כדי שזה ייתן זכות דיבור.

עפרה פרידמן: אז גם אני בוגרת תנועת "הצופים", ובהחלט מאמינה שלתנועות הנוער יש תפקיד מאד נכבד בהרבה מאד נושאים חברתיים, בוודאי גם בנושא של קליטת העלייה.

עפרה פרידמן: הסוכנות היהודית בהחלט רואה בתנועות הנוער זרוע מאד משמעותית לנושא של קירוב בין ישראלים ותיקים לבין עולים חדשים.

עפרה פרידמן: ניסינו לעשות גם כמה פעולות משותפות בצורה יותר מוצלחת או פחות מוצלחת.

עפרה פרידמן: כפי שאני מבינה גם יש פרוייקטים שקיבלו איזה שהוא תקצוב של הסוכנות, כשאכן דובר בשילוב של ותיקים וחדשים.

עפרה פרידמן: מאחר שהנושא היום הוא הקשר בין העולים החדשים לבין החברה הישראלית הוותיקה, וזה בהחלט אחד מהדגלים שהסוכנות מובילה, ואני עושה את זה שם בשמה, אני יכולה להציע שאנחנו נשב יחד עם מועצת תנועות הנוער וננסה לחשוב ביחד על עשייה יותר רחבה, ואני מאד מזדהה עם הדברים שלך, יניב.

עפרה פרידמן: אני חושבת שיש תפקיד והוא מאד משמעותי.

עפרה פרידמן: אתן סתם דוגמה.

עפרה פרידמן: אתמול קראתי בעיתון על אירוע של ניכור נוראי, ודווקא עם תלמידי בית-ספר "שבח" שכל-כך זכה לתהילה, לצערנו, בעקבות האירוע הטרגי בדולפינריום, על ניכור נוראי בין ישראלים צעירים בתל-אביב לבין העולים שלומדים בבית-ספר "שבח".

עפרה פרידמן: אני חושבת שיש מקום לתנועות הנוער לנסות לראות מה ניתן לעשות, וזאת בדיוק הדוגמה, כדי שאחר-כך לא נגיד למה יש ניכור כזה ולמה הם בעצם לא משולבים ולמה הם צריכים ללכת לבילוי של ערב שבת בתוכם, בתוך הקהילה, ולא בדרך משולבת.

עפרה פרידמן: לכן אני בהחלט מוכנה שניזום איזו שהיא חשיבה משותפת איך אפשר לקדם את זה.

עפרה פרידמן: זה כמובן לא על-חשבון, או לא במקום תקצוב שצריך להיות כמובן גם בתקציב הממשלתי, ואני מצטרפת לכל הקריאות שעלו כאן

עפרה פרידמן: כדי שגם הממשלה תמצא דרך לתת לזה את הביטוי במסגרת הפעילות של התנועות.

עפרה פרידמן: תודה.

אירית ברוק: אני חושבת שיש נושא אחד שלא נגעו בו.

אירית ברוק: אני רוצה להמשיך את הדברים בקו של יניב.

אירית ברוק: מדובר פה בבעיה מאד-מאד קשה שהיא בעיית עומק שלא תיפתר כל-כך מהר.

אירית ברוק: שואלים בשביל מה התקציב, ואף אחד בעצם לא כל-כך נגע בשאלה הזאת.

אירית ברוק: מדובר פה על שינוי של תודעה חברתית על-מנת שהעולים ייקלטו.

אירית ברוק: מה שאני אהבתי בפעילות של תנועות הנוער, ובגלל זה אני חושבת שהן ראויות לכל עזרה, משום שהם הבינו בשלב כלשהו לפני כשנתיים שזה לא הולך להם בדרך הרגילה וצריך לשנות גישה.

אירית ברוק: הם עשו תפנית מאד רצינית, לקחו אנשים מאד רציניים מהאוניברסיטה ויחד אתם טיכסו עצה והם הולכים במהלך עומק שאת הפירות שלו לא רואים עכשיו, אבל אם זה יימשך כך אני מניחה שנראה אותם תוך מספר שנים כמו כל תהליך שלוקח זמן, ולכן הם ראויים לעזרה.

אירית ברוק: אני מוצאת את עצמי פה במצב קצת מביך בתור נציגת ממשלה, כי הבעיה מוגדרת כבעיה לאומית קשה, שברור שמגיעים לה משאבים.

אירית ברוק: יש לנו פה צינור ראוי לפעילות.

אירית ברוק: אף אחד מהנוכחים פה לא חלק על כך שאין גוף שראוי להוביל פעילות כזאת, וכל אחד מהמשרדים המיוצגים סביב השולחן בעצם אמר שהוא חושב שזה מקום שראוי לשלח אליו את כספי הציבור, ותקועים בגלל בעיה, שכמו שאני מכירה את אנשי הכספים והייעוץ המשפטי, אני בטוחה שאם יתנו להם פינה עם שולחן וכוסות קפה וזמן, יימצאו שם כמה וכמה פתרונות יצירתיים.

אירית ברוק: אני חושבת שיש פה מקום גם לחברי הכנסת, וזה הציבור השלישי שיושב כאן.

אירית ברוק: אני חושבת שבכוחכם להפנות את הזרקור הציבורי חזרה לספור הזה של קליטת עלייה, ובמיוחד קליטת עלייה על-ידי תנועות הנוער, ואני קוראת לכם לעשות את זה.

אירית ברוק: הם מתקשים, ואני עובדת עליהם קשה שישתפרו בדרכים האלה, ואני מבקשת מהצד שלכם להפנות את הזרקור לכיוון הזה שתנועות הנוער קולטות עלייה.

אירית ברוק: אני חושבת שזו תהיה תרומה מאד-מאד משמעותית, וההצעה שלי היא לכנס ישיבה דחופה של משרדי הממשלה בליווי יועצים משפטיים ואנשי כספים שמכירים את נתיבי הכסף ואת תהליכי זרימתם, ותסיימו את הענין הזה.

עודי בהט: אנחנו עוסקים המון בנשירה ובבעיות שמלוות את הנוער העולה.

עודי בהט: יש בערך 200,000 בני נוער במערכת החינוך והם מוגדרים כנוער עולה, במעמדים כאלה ואחרים.

עודי בהט: תנועות הנוער הן אחוז קטן, וייתכן שהטיפול שלהן קטן מה-200,000 האלה, אבל זה עדיין לא עושה את פעולות תנועות הנוער ללא חשובות.

עודי בהט: כל מה שאנחנו מנסים להשקיע ומשקיעים בסכומי עתק גם במשרד החינוך וגם במשרד הקליטה בפרוייקטים כאלה ואחרים כדי לעשות בדיוק את אותם דברים שתנועות הנוער עושות, דהיינו שיפור הדימוי העצמי, פיתוח של שכבות מנהיגות אצל הנוער העולה, וזה מיליונים, בלי שום הגזמה, עושות תנועות הנוער בתהליך מקוצר, באותה הצלחה ועם הרבה מאד תוצאות טובות.

עודי בהט: אני חושב שאנחנו כממשלה צריכים באמת לעשות מאמץ בענין הזה.

עודי בהט: אמרתי קודם לאירית ברוק שיכול להיות שנוכל להעביר גם כספי קליטת העלייה בתוך משרד החינוך, לתגבר קצת את מנהל חברה ונוער לענין הזה, אבל אם אריה שומר יעמוד במה שהוא אמר, ומשרד הקליטה כן יכול להעביר את הכסף, אני חושב שאפשר לפחות להכפיל, אם לא לשלש את התקציב שעומד לרשות תנועות הנוער לענין הזה.

עודי בהט: תודה.

דני אדמסו: אני בטוח שאין לך תשובה קונקרטית לשאלה ששאלתי אותך בהתחלה, איך הכסף מגיע אלינו, עם מה אני הולך הביתה.

דני אדמסו: עד לא מזמן עבדתי במשך שנתיים עם נוער מנותק בתחנה המרכזית בתל-אביב, וגם הרציתי בנושא בתנועות נוער.

דני אדמסו: אלה שני דברים שונים לגמרי.

דני אדמסו: שם יש אנשים שאיבדו כמעט הכל ואנחנו צריכים לאפשר להם להגיע למינימום, שיוכלו לקנות לעצמם לחם לאכול, ואילו פה אנחנו מנסים לעשות מנהיגים מילדים-תלמידים בכתות י' או י"א, שאין להם שום מסגרת לא-פורמלית.

דני אדמסו: זה אומר שהוא מתגייס לצה"ל עם יידע ועם מוטיבציה הרבה יותר גבוהה, וכך אתה מונע ממנו להגיע אחר-כך לתחנה המרכזית.

צבי הנדל: אנחנו נשמע כעת את היועצת המשפטית של המשרד לקליטת העלייה, עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון, למרות שאני לא חושב שיש פה בעיה משפטית, הכי קטנה אפילו.

צבי הנדל: אבל בבקשה.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: יש החלטה של היועץ המשפטי לממשלה לפיה משרד הקליטה לא יכול לתת תמיכה לתנועות הנוער, ופירוש הדבר לא בצורה ישירה ולא בצורה עקיפה, ובוודאי לא בצינורות שעליהם דובר כאן, כי אנחנו לא יכולים לעשות דברים כאלה.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: אמנון דה-הרטוך עשה דבר אחר, אבל אי-אפשר לעשות העברה של תקציב שקיים, כמו שבוצע כאן.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: יש החלטה של היועץ המשפטי לממשלה.

צבי הנדל: אומר לך שני דברים.

צבי הנדל: דבר ראשון, בג"ץ החליט מה שהחליט, ובאותו הבל פה הוא אמר שמעכשיו יעשו איגום תקציבים שמשרד אחד יעביר למשנהו לאותה פעולה על-מנת שרק אחד יעביר.

צבי הנדל: בדיוק על זה דובר.

צבי הנדל: זאת אומרת שאם יש הסכמה בין משרדים, הבעיה היא תמיד שכולם רוצים לקבל, ואת אמרת לתת.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: הבעיה כאן היא הכפילויות.

צבי הנדל: אם משרד החינוך הוא היחיד היום שמממן את תנועות הנוער, וגם למשרד הקליטה היה תקציב לזה, עכשיו משרד החינוך מממן במקום כולם, כי אי-אפשר שכולם יתנו, ובזה את צודקת.

צבי הנדל: משרד הקליטה יכול להעביר למשרד החינוך את התקציב שהיה מיועד לתנועות נוער לקליטת עלייה, אבל בשביל זה צריך פשוט לשבת יחד, להחליט שרוצים.

צבי הנדל: לזה נועד התנאי הזה שבא בעקבות אותו בג"ץ, לאגם את התקציבים.

צבי הנדל: יש דוגמאות שהדברים נעשו כבר, זה לא מקרה ראשון.

נפתלי דרעי: מועצת תנועות הנוער מקבלת על פרוייקטים מהמשרד לאיכות הסביבה, למרות שבנושאים דומים יש פרוייקטים ממשרד החוץ.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: אלה שירותים, לא תמיכה.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: יש שתי אפשרויות.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: משרד ממשלתי יכול או לרכוש שירותים או לתת תמיכה.

עו"ד מיכל לבנטל-אנדרסון: לתת תמיכה – לא יכולים, בגלל החלטת היועץ המשפטי לממשלה, ולרכוש שירותים זה כבר יותר בעייתי, כי צריך למצוא איזה שירותים בדיוק אנחנו רוכשים.

צבי הנדל: הבנו.

צבי הנדל: אני תכף אדבר על זה.

יצחק פלשר: אני סטודנט באוניברסיטה העברית, שייך לפרוייקט ששמוליק דרורי דיבר עליו – "קליטה בשכנות".

יצחק פלשר: רציתי לומר כמה מלים על קליטה בשכנות, שאני חושב שחשוב שייאמרו.

יצחק פלשר: בעצם מדובר כיום בפרוייקט מאד-מאד קטן, שעמד בסכנת סגירה עם השנים.

יצחק פלשר: אני לא יודע בדיוק איפה זה עומד, ורציתי לציין שבירושלים ובכל הארץ יש עשרות אלפי סטודנטים שההשתתפות שלהם בקליטת עלייה שואפת לאפס, וצריך לנצל אותם.

יצחק פלשר: היום הסטודנטים בארץ כמעט ולא מתעסקים בפעילות חברתית.

יצחק פלשר: לפר"ח יש היום מלגות יותר מאנשים שמוכנים לבוא לפרוייקט הזה, ולדעתי דווקא פרוייקט כמו קליטה בשכנות יכול מאד להתאים לסטודנטים.

יצחק פלשר: זה בוודאי פרוייקט שיכול להתרחב במקומות כמו רחובות או באר-שבע.

יצחק פלשר: אני נמצא באתר הקראוונים גבעת המטוס.

צבי הנדל: עכשיו אמרת דברים סותרים.

צבי הנדל: אמרת שבפר"ח יש היום יותר תקציב מאשר סטודנטים.

יצחק פלשר: אני יודע שבשנה שעברה היו יותר מלגות פר"ח מאשר סטודנטים שמימשו אותן.

יצחק פלשר: דרך אגב, זו תעודת-עניות לסטודנטים.

צבי הנדל: ובפרוייקט קליטה בשכנות זה הפוך?

יצחק פלשר: זהו, פה אין לנו תקציב, אנחנו לא יכולים לקבל עוד אנשים.

יצחק פלשר: הייתי רוצה לקבל עוד אנשים.

יצחק פלשר: הפוטנציאל הוא עצום, אדיר.

יצחק פלשר: אם היינו מפרסמים היום באוניברסיטה העברית שאנשים יבואו לגור בגבעת המטוס - - -

צבי הנדל: אז למה הסטודנטים לא הולכים למסגרת של פר"ח?

יצחק פלשר: כמו שאמרתי, זו תעודת-עניות לסטודנטים.

צבי הנדל: את זה הבנתי.

צבי הנדל: אבל למה אתה חושב שלפר"ח הם לא הולכים ולפרוייקט הזה הם כן יבואו?

יצחק פלשר: כי פר"ח זה שמונה שעות בשבוע, ואין שליחות בפר"ח.

יצחק פלשר: במה שאנחנו עושים יש שליחות, אם מעבירים את המסר בצורה נכונה.

יצחק פלשר: אני גם מדבר עם אנשים, ואנשים מעוניינים לבוא לזה.

יצחק פלשר: כשאני אומר לאנשים שאני גר בגבעת המטוס ועוזר לשכנים שלי, אנשים שלא מדברים עברית, לוקח אותם לבית-חולים, הם רוצים לבוא ואומרים לי לסדר להם את זה.

יצחק פלשר: אני לא בטוח שגבעת המטוס הוא עכשיו המקום שצריך לקלוט עוד, אבל אני משוכנע שיש מקומות אחרים בארץ שבהם אפשר לקלוט.

יצחק פלשר: לצערי, קליטה בשכנות הוא פרוייקט מאד קטן, ואני משוכנע שיש לו פוטנציאל אדיר.

מספין אלמיו: גם אני תושב בגבעת המטוס בפרוייקט "קליטה בשכנות".

מספין אלמיו: בעבר הייתי קצין בצה"ל.

מספין אלמיו: נשאלה שאלה אם אנחנו מתעסקים בנושא של חניכים האם אנחנו באמת קולטים גם את המבוגרים, אם המבוגרים מרגישים את הקליטה שלנו.

מספין אלמיו: "קליטה בשכנות" בדרך כלל עושה את הדבר הזה.

מספין אלמיו: החבר'ה בתנועות הנוער מלמדים את הנושא של המנהיגות ובשלב מסוים נשאלת השאלה איפה זה מתבטא.

מספין אלמיו: הלכה למעשה זה מתבטא כאשר הבחור מרגיש שהוא עצמאי, הוא בא לתת את זה.

מספין אלמיו: זה מתבטא ב"קליטה בשכנות".

מספין אלמיו: אבל לאחרונה אנחנו רואים שזה מצטמצם והולך.

מספין אלמיו: הרבה אנשים רוצים אבל לא מצליחים.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: ברשות

צבי הנדל: כם אני רוצה לסכם.

צבי הנדל: גלשנו פה בשוליים לדברים נוספים.

צבי הנדל: המטרה העיקרית היתה לראות את המצב הכספי על-מנת להביא ליתר יכולת של תנועות הנוער להיות מעורבים בקליטת נוער עולה בתוכן.

צבי הנדל: אני מאמין באמונה שלמה, ואם לא הובנתי בתחילה, אז התיקון של יניב, נציג השומר הצעיר היה במקום, שדרך תנועות הנוער, שפרט לדברים טכניים של טיול כזה או אחר מקבלים גם קצת נשמה של מדינת ישראל וגם קצת אידיאולוגיה על גווניה השונים, כל אחד מייצג בסוף את אותה אידיאולוגיה, עם ניואנסים קטנים בשוליים.

צבי הנדל: במרכז, במהות, כולם ציונים, אידיאליסטים וכו'.

צבי הנדל: לא שאין דרכים אחרות, אבל אין דרך בריאה וטבעית יותר מאשר דרך תנועות הנוער, ואנחנו לא שמים מספיק דגש על הענין הזה.

צבי הנדל: אבל מעבר לאידיאולוגיה אני רוצה להגיע לפרקטיקה.

צבי הנדל: אני הבנתי כאן שני דברים.

צבי הנדל: דבר אחד, לשנה הנוכחית, שהמשרד לקליטת העלייה מסוגל על-פי כללי המשחק הנוכחיים להעביר תקציב לפרוייקט – דרך קבלן משנה או תקראו לזה איך שאתם רוצים – לאיגוד של תנועות הנוער לנושא של קליטת עלייה.

צבי הנדל: אני מבקש שתתקיים פגישה בין הגברת שעוסקת בנושא הזה במשרד לקליטת העלייה ובין האדון שמרכז את תנועות הנוער, בנוכחות היועצת המשפטית של המשרד לקליטת העלייה, ולא יאוחר מחמישה ימים מהיום אני מבקש לקבל דיווח מה קרה בישיבה הזאת, באיזו בעיה נתקלתם.

צבי הנדל: אם יש צורך, אני אדבר עם דה-הרטוך או עם היועץ המשפטי לממשלה.

צבי הנדל: אני רוצה להבין למה אי-אפשר להעביר לאיגום הזה כבר ב-2001 חלק מתקציבים שיועדו לזה ולא נוצלו בגלל דברים טכניים.

צבי הנדל: הרי אין חילוקי-דעות מהותיים עם המשרד לקליטת העלייה בנושא הזה.

צבי הנדל: האם בקטע הזה יש שאלה?

צבי הנדל: - לא.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: זה נושא אחד.

צבי הנדל: הנושא השני – אנחנו נוציא בקשה למשרדים לכנס ישיבת מנכ"לים.

צבי הנדל: לשנת 2002 אפשר עוד לשנות בבסיס התקציב.

צבי הנדל: הישיבה צריכה להתקיים יחד עם הרפרנטית של האוצר, של משרד הקליטה, של משרד החינוך, ושל משרד התרבות, על איגום תקציבים – אני לא אומר לאן.

צבי הנדל: מבחינתי לנושא של קליטת עלייה.

צבי הנדל: כל משרד שיקבל על עצמו, והמשרדים האחרים יסכימו לכך, אין לי עדיפות.

צבי הנדל: מאחר שחלק גדול מהתקציב ממילא עובר למשרד החינוך, לא לקליטת עלייה אלא בכלל לתנועות נוער, ההיגיון הולך לכיוון הזה.

צבי הנדל: אבל אני לא פוסל שום דבר אחר.

צבי הנדל: מאחר שזה קריטי, כי אנחנו בנובמבר, עוד היום אני אוציא את הפנייה למנכ"לים של שלושת המשרדים.

צבי הנדל: אני מבקש גם מכן, כשאתן חוזרות למשרד, להעביר בקשה פנימית שבוועדת העלייה והקליטה של הכנסת דנו בנושא ומבקשים פגישה דחופה בין המנכ"לים בנושא הזה לתקציב 2002.

צבי הנדל: מאחר שאנחנו מדברים על בסיס התקציב, זה צריך להיעשות עכשיו.

צבי הנדל: זה היה צריך להיעשות כבר לפני כמה חודשים, אבל אפשר גם עכשיו.

צבי הנדל: לכן אני מבקש לדווח לי תוך עשרה ימים מה קרה.

צבי הנדל: אם לא היתה פגישה, גם זה דיווח.

צבי הנדל: אני רק מבקש שאם אין פגישה, תדווחו לי לפני תום העשרה ימים על-מנת שאני אדע לזנב בהם, ואני יודע לעשות את זה.

צבי הנדל: זאת נקודה שנייה.

צבי הנדל: דבר שלישי.

צבי הנדל: ליצור אווירה זה תהליך ארוך, ושלומית רונן-וילנקי צודקת, צריך לעשות את זה.

צבי הנדל: אבל כדי שלא נסיים פה בפטור בלא כלום, אני מציע שאת תיזמי ואני אעזור לך.

צבי הנדל: נוציא מכתב משותף שחתומים עליו סלי מרידור, יולי אדלשטיין, נתן שרנסקי ואולי גם אביגדור ליברמן, אולי גם אברהם בורג ועבדך הנאמן.

צבי הנדל: אני חושב שכל מי שהזכרתי הוא רלבנטי לענין הזה.

צבי הנדל: אבל לכל הפחות סלי מרידור, יולי אדלשטיין ואני, ואפשר להוסיף את אברהם בורג, ואם אפשר להוסיף גם את שני השרים – תשתיות ושיכון, שנוגעים בתחום הזה, מה טוב.

צבי הנדל: להוציא מכתב משותף בנושא הזה, שאת תנסחי אותו, ואני אעזור לך להחתים את כולם, והמכתב הזה יעמוד לרשות אלה שעוסקים בתחומים האלה, קרנות וכו', ותפיצו אותו למי שאתם רוצים.

צבי הנדל: אני מאד מודה לכם.

צבי הנדל: הלוואי שכל הישיבות היו כאלה.

צבי הנדל: אני גם מבטיח לעשות מאמץ, ואני אומר את זה בעיקר לדני אדמסו שנהיה פה יותר ישראלי מכולנו, אנחנו נעשה מאמץ שגם יביא לתוצאות.

צבי הנדל: אבל אתה מבין שבהיררכיה לא אני בעל זכות חתימה.

צבי הנדל: אני רק מבקר את הממשלה, אבל זה לא מספיק.

צבי הנדל: אבל נעזור וזה יהיה בסדר.

צבי הנדל: תודה רבה לכם.

צבי הנדל: הישיבה נעולה.

צבי הנדל: - - - - - - - -