ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 162, 2001-10-16 10:00

צבי הנדל: בוקר טוב.

צבי הנדל: אני מקדם בברכה את ידידי ורעי סלי מרידור, מנכ"ל העם היהודי.

צבי הנדל: מדי פתיחת מושב הכנסת אנחנו שומעים דיווח על הפעילות בנושא עלייה וקליטה הן מהממונה על משרד הקליטה, ושמענו אתמול, אמנם בתמציתיות, את סגן השר יולי אדלשטיין, והיום אנחנו שמחים לארח את יושב-ראש הסוכנות היהודית סלי מרידור.

צבי הנדל: נשמע על עידוד העלייה, גם דברים טובים וגם דברים שבהם יש צורך להירתם ולהועיל, אם נצליח.

צבי הנדל: הייתי מבקש ממך לומר לנו, אם כי עדיין קשה לדעת, אם יש כבר ניצנים ומה אתם מרגישים כאיתותים ראשונים מארצות-הברית.

צבי הנדל: בבקשה.

סלי מרידור: תודה ליושב-ראש הוועדה, לחברי הכנסת ולמוזמנים על ההזדמנות להיפגש פעם נוספת עם חברי הוועדה.

סלי מרידור: בראשית דבריי אני רוצה לשוב ולהביע צער וכאב עמוקים על האסון הנורא ועל האובדן הגדול, של המשפחות בראש ובראשונה, ושל כולנו, באסון של הפלת המטוס הרוסי שטס מנובוסיבירסק לארץ.

סלי מרידור: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להביע הערכה לכל הגופים הממשלתיים, המתנדבים והפרלמנטריים שחברו ביחד אתנו כדי להושיט יד למשפחות, גם פה, גם שם, ולומר עוד פעם שתי הערות בהקשר הזה.

סלי מרידור: האחת, שכואב הלב שרק באסונות כבדים נפתח חלון, או נפתחת האוזן, או לפמים נפתחים גם המוח והלב של החברה הישראלית הכללית לגבורה של העלייה ושל העולים ולתרומה האדירה שלהם לחברה הישראלית.

סלי מרידור: שנית, שהמבחן שלנו, כמו בכל הדברים, הוא לא מבחן לטווחים קצרים אלא מבחן לטווחים ארוכים, וגם המבחן המוסרי, האנושי והיהודי שלנו בסיוע למשפחות האלה לא יהיה רק לפי מה שעשינו בשבוע הראשון והשני, אלא עד כמה לבד, ואני מקווה לא לבד יהיו המשפחות האלה בעוד שנה או שנתיים.

סלי מרידור: לגופה של בקשתו של ידידי הטוב יושב-ראש הוועדה, השבוע עולים לארץ, אם ירצה השם - אנחנו רק ביום שלישי, פעמיים כי טוב – כ-996 עולים.

סלי מרידור: יש ביניהם 784 מברית-המועצות לשעבר, 70 מאתיופיה, 54 מארגנטינה, 34 מצרפת.

סלי מרידור: שאלת שאלה לגבי ארצות-הברית – יעלו ששה מארצות-הברית, מתוך אלף העולים.

צבי הנדל: ששה מטוסים?

סלי מרידור: אני מציין את הדברים לא כי השבוע הזה הוא שבוע חריג אלא כי בסך-הכל השבוע הזה הוא די אופייני גם בהיקף וגם בחלוקה מאין באים העולים.

סלי מרידור: אני חושב שאנחנו כעם וכמדינה יכולים להיות מאד-מאד גאים בעובדה שמאז פרוץ ההתקפה נגדנו במלחמת הטרור הזאת לפני שנה עלו ארצה 48,000 עולים חדשים.

סלי מרידור: אני חושב שזה מספר פנטסטי בכל קנה-מידה.

צבי הנדל: אתמול קיבלנו נתון שהשנה, עד עכשיו, עלו לארץ 25,000 עולים בערך.

סלי מרידור: מ-1 באוקטובר 2000 עד 30 בספטמבר 2001 למיטב ידיעתי עלו ארצה 48,000 עולים מכלל רחבי העולם.

סלי מרידור: מ-1 בינואר 2001 עד 30 בספטמבר 2001 עלו למעלה מ-32,000 עולים.

סלי מרידור: ההערכה שלנו היא שעד סוף השנה, במהלך ינואר – דצמבר יעלו ארצה בין 42,000 ל-45,000 עולים.

סלי מרידור: אם לוקחים שנה שלמה, אוקטובר – ספטמבר, מול שנה שלמה של ינואר – דצמבר, ורואים שצפוי פער בין 48,000 לבין 43,000, שזה 5,000, זה מבטא את העובדה שהשלכות המשבר בארץ החלו להיות ניכרות רק קרוב לחצי שנה אחרי תחילתו, וקצב העלייה בחודשים אוקטובר-נובמבר-דצמבר, ואפילו ינואר-פברואר לפני שמונה – תשעה חודשים עדיין שיקף את המצב הטרום-משברי, וקצב העלייה מאפריל-מאי והלאה הוא קצב עלייה במדרגה מסוימת יותר נמוך.

סלי מרידור: אני עוד אשוב לזה.

סלי מרידור: כפי שאמרתי, אני חושב שיש לזה ביטוי להישג אדיר של העם היהודי ושל מדינת ישראל.

סלי מרידור: אני נתבקשתי בבקשה לקראת הפגישה הזאת לנסות להעריך מה ההשפעה של המשבר על המספרים.

סלי מרידור: קשה מאד לבודד מרכיבים משתנים ושאלת העלייה היא לא תולדה של משתנה אחד.

סלי מרידור: אני בכל-זאת אעז לנסות לעשות את זה ואני לוקח כשנת פתיחה את שנת 1998, ואפילו ממוצע בין שנת 1997 לשנת 1998, שזה לפני המשבר הכלכלי ברוסיה, והעלייה בשנת 1998 מכל העולם היתה 56,000 איש.

סלי מרידור: הממוצע בין 1998 ל-1997 היה 60,000 איש.

סלי מרידור: אנחנו יודעים שבעקבות המשבר הכלכלי והפוליטי והתפרצויות של ביטויים חריפים נגד יהודים ברוסיה היתה עלייה דראמטית בעלייה מרוסיה בשנת 1999.

סלי מרידור: שוב, המשבר היה בקיץ 1998, ההשלכות המעשיות היו מתחילת 1999, עוד פעם מרווח של מספר חודשים עד שהתהליך מיתרגם לעלייה, במקרה ההוא בכיוון הפוך.

סלי מרידור: כידוע לכם, היה משבר כלכלי גדול מאד ברוסיה והיתה תקופה של סוף עידן ילצין ולא היה ברור מה יהיה אחרי עידן ילצין.

סלי מרידור: אז היתה גם התגברות הטרור בצ'צ'ניה.

סלי מרידור: היו מספר מרכיבים שתרמו לתחושה שהובילה אנשים לקדם את ההחלטות שלהם לעלות.

צבי הנדל: ומה קרה עם מספר העוליםב-1999?

סלי מרידור: מספר העולים מרוסיה עלה בלמעלה מפי שתיים.

סלי מרידור: אם אני זוכר היטב, בשנת 1998 הגיעו 14,000 או 15,000 עולים ובשנת 1999 הגיעו 30,000 עולים, וזה עשה שינוי גדול מאד, קפיצת מדרגה.

סלי מרידור: אבל אם מנסים לנכות החוצה את המשתנה של המשבר ברוסיה ומניחים שיש ירידה טבעית במספר העולים מחבר המדינות כתוצאה מהצטמצמות מאתר הזכאים - יש לצערנו הגירה לארצות אחרות במספרים לא מבוטלים, יש התמעטות של האוכלוסייה, כי זאת אוכלוסייה מבוגרת עם מעט לידות ולצערנו הרבה פטירות - ההנחה שלי היא שלולא הענין ברוסיה, ואם זה היה המשתנה היחידי שאנחנו מנטרלים אותו עכשיו, סביר להניח שהיינו מדברים על קרוב ל-50,000 עולים בשנת 2001.

סלי מרידור: עכשיו אנחנו מדברים על מספרים בין 42,000 ל-45,000 עולים.

סלי מרידור: אני מעריך שזאת תולדה של משתנים אחרים.

סלי מרידור: בין המשתנים האחרים שיכולים להשפיע זה המצב הביטחוני וגם המצב הכלכלי בישראל, וכמו שאנחנו יודעים בחודשים האחרונים מצב התעסוקה בישראל לא הולך ומשתפר, ואני מניח שהאינפורמציה הזאת לא נשארת בסוד והיא גם מגיעה לארצות שמהן יהודים שולחים את בניהם לארץ.

סלי מרידור: לכן בסך-הכל אני חושב – זו שאלה של הערכה ושל שיפוט – שההשפעה של המצב הביטחוני בישראל עד היום על העלייה היא השפעה קטנה באופן מעורר השתאות, במיוחד בהתחשב בעובדה שרוב העלייה באה מחבר המדינות ובמיוחד בהתחשב בעובדה שכל-כך הרבה עולים היו קורבנות של הטרור הפלשתיני בשנה האחרונה.

סלי מרידור: אני עניתי לשאלה שנשאלתי לפני הישיבה, אבל לדעתי זאת לא השאלה, כי יש משתנים ויש התפתחויות שיש לנו מעט מאד השפעה עליהם.

סלי מרידור: אנחנו צריכים לראות כשהדברים קורים מה אנחנו עושים כדי להקטין את הסיכונים ולהגדיל את הסיכויים.

סלי מרידור: יש דברים שהם בידינו, והמבחן המעשי שלנו הוא מה אנחנו עושים במה שבידינו.

סלי מרידור: אתם יודעים, ואני מניח שכל חברי הוועדה שותפים להערכה שעלייה הוא יעד לאומי מן המעלה הראשונה וצורך קיומי למדינת ישראל.

סלי מרידור: בסוף, איך שלא נסתכל על זה, במידה רבה המערכה היא מערכה דמוגרפית.

סלי מרידור: כבר אמרתי בוועדה זו שאנחנו במדינת ישראל נמצאים בגירעון דמוגרפי סדר-גודל של 100,000 יהודים בשנה, אם אנחנו רוצים לשמור על אותו אחוז יהודים במדינה, ואם לא נצליח להבטיח שיהיו לפחות 50,000 עולים בשנה ולדאוג שהעולים האלה בסופו של דבר כולם ייחשבו חלק מכלל ישראל, אנחנו בצרה צרורה בעלת השלכות אסטרטגיות לעצם קיומה של המדינה.

סלי מרידור: אני יודע שזה לא דבר שכואב מחר בבוקר, אבל תהליכים דמוגרפיים הם תהליכים ארוכים, ואם נתעורר בעוד עשרים שנה אנחנו עלולים למצוא את עצמנו שהתעוררנו מאוחר מדי.

סלי מרידור: לכן החלטנו לפנות לממשלה לצאת במאמץ גדול להגביר את העלייה משלוש ארצות – ארגנטינה, צרפת ודרום אפריקה.

סלי מרידור: קיבלנו תמיכה גדולה מאד בוועדה הזאת.

סלי מרידור: אני חושב שהיתה אפילו החלטת ועדה בענין הזה.

סלי מרידור: קיבלנו תמיכה אדירה מראש הממשלה, לא רק בחדרים סגורים, בפומבי.

סלי מרידור: דרך אגב, אני חייב לומר, הייתי עם ראש הממשלה ברוסיה.

סלי מרידור: הדרך שבה הוא מציג ומייצג את נושא העלייה, אני לא יכול לחשוב על ראויה ממנה.

סלי מרידור: כינסנו את המוסד לתיאום בין הממשלה לבין הסוכנות היהודית שפועל על-פי חוק המעמד, אחד החוקים המעניינים שמקנה לעם היהודי מעמד בעניינים מסוימים במדינת ישראל, והוועדה לתיאום קיבלה החלטה לצאת בפעולה משותפת כזאת, וההחלטה הזאת קיבלה תוקף של החלטת ממשלה.

סלי מרידור: בהחלטה נאמר: "א.

סלי מרידור: ממשלת ישראל והסוכנות היהודית יתכננו ויבצעו תוכנית מיוחדת לקידום ועידוד העלייה מארגנטינה, צרפת ודרום אפריקה וקליטתם של בני קהילות אלו בישראל.

סלי מרידור: ב.

סלי מרידור: התוכנית המיוחדת תהיה תקפה לפרק זמן של שנתיים ותבוא בנוסף לתוכניות העלייה ודפוסי הקליטה הקיימים.

סלי מרידור: ג.

סלי מרידור: התוכנית תקבל ביטוי בתקציבי הממשלה והסוכנות לשנת 2002 ויישומה יתחיל בשנה זו".

סלי מרידור: זו החלטת ממשלה ות/3 מיום 24 ביוני 2001.

סלי מרידור: ישבנו עם אנשי משרד הקליטה, שעשה את התיאום לענין הזה מטעם הממשלה, ונבנתה תוכנית שיש בה בגדול שלושה מרכיבים עיקריים, לא יחידים.

סלי מרידור: 1.

סלי מרידור: עידוד עלייה שם, זו אחריות של הסוכנות היהודית.

סלי מרידור: אנחנו צריכים לעשות את המאמץ לתקצב את זה ואנחנו נעשה את זה.

סלי מרידור: 2.

סלי מרידור: זה בעיקר בתחום של סל קליטה וקליטה ראשונית בארץ.

סלי מרידור: 3.

סלי מרידור: עידוד ברכישת דיור.

צבי הנדל: ועזרה בתעסוקה.

סלי מרידור: ועזרה בתעסוקה, נכון.

סלי מרידור: אני מצטער לומר, והייתי שמח לא לומר, שהנושא הזה לא קיבל שום ביטוי כספי בתקציב המדינה כפי שעומד להיות מוצע על-ידי הממשלה לכנסת לשנת 2002.

סלי מרידור: קודם-כל יש דבר אחד שבעיניי תשומתו עומדת בפני עצמה.

סלי מרידור: היה צריך להגדיל את התקציבים המיועדים לעלייה וקליטה, אבל לפחות היה צריך לשמור עליה.

סלי מרידור: מאחר שיש פחות עולים שבאים מחבר המדינות ויש יתרות בסל קליטה, אפשר להביא עוד עולים מצרפת, למשל, אם יתנו להם סל קליטה.

סלי מרידור: אני מביא את צרפת כדוגמה אבל זה נכון לגבי כל הדברים.

סלי מרידור: במקום להבין שזאת המטרה --

מרינה סולודקין: מקצצים.

סלי מרידור: --מקצצים.

סלי מרידור: יופי, יש פחות עולים, אפשר לחסוך כסף.

סלי מרידור: מצד אחד אומרים בכנות, ואני מאמין שזה בכנות, שהעלייה נמצאת במקום הראשון, או יחד עם אחד או שני דברים אחרים במקום הראשון של העדיפויות הלאומיות.

סלי מרידור: מצד שני יש קורת-רוח – פחות עולים, פחות הוצאות, במקום להבין שאם יש פחות עולים צריך להשקיע יותר משאבים כדי לדאוג שיבואו יותר עולים.

סלי מרידור: זה פשוט דבר לא מובן לי.

סלי מרידור: אני לא רוצה להשתמש בביטויים חריפים, כי עוד פעם, יום שלישי היום, ובכלל לא כדאי להצטער על דברים חריפים שאומרים.

סלי מרידור: אבל בסך הכל זאת אכזבה אדירה ואני מקווה שהדבר הזה יתוקן, ויתוקן מהר.

סלי מרידור: זה חל על הסוגייה הזאת.

סלי מרידור: כי מה היה צריך לעשות ביתרות הכסף?

סלי מרידור: לא להשתמש בהן כחיסכון בתקציב סל הקליטה שהוא פר-קפיטה.

סלי מרידור: לחסוך שם כסף.

סלי מרידור: בתקציב משכנאות – אנשים לא בונים בתים ולא לוקחים משכנתה, אז במקום לעודד אנשים, יהיו לנו יתרות, נחסוך שם קצת כסף, אלא להשתמש ביתרות האלה כדי להגביר את העלייה.

סלי מרידור: אני אגיד אחרת, כדי שהיא לא תקטן.

סלי מרידור: אין לי ספק שזה רצונו של ראש הממשלה, אבל כולנו חיים בארץ הזאת ואנחנו יודעים שיש פער בין רצון כן של אנשים, גם מנהיגים, לבין מה שבסופו של דבר יוצא מתוך תהליך של דיון תקציבי.

סלי מרידור: בהקשר של העלייה -אני אומר העלייה ולא מי שכבר פה, ואני עושה את ההבחנה הזאת - כי הצרכים שונים.

סלי מרידור: כשאני מבקר משפחות שכולות של עולים חדשים, ועושים את זה עוד אנשים בחדר הזה, גם חברי כנסת, גם אנשי הסוכנות, גם רות בר-און מסל"ע, ואחרים – יש הרבה-הרבה צרכים לעולים חדשים שחיים בארץ, אבל מצבם עוד יותר טוב ממצבם של אלה שעוד לא פה.

סלי מרידור: לפחות אלה שכבר פה יכולים לצעוק, יש מי שמייצג אותם – חברי-כנסת שרואים עצמם שליחים שלהם.

סלי מרידור: אבל אלה שעוד לא פה, אם לא אנחנו נדבר בשביל הענין, זה לא יקרה.

סלי מרידור: לכן אני מקווה שנוכל לעבוד ביחד, גורמי הממשלה, הכנסת והסוכנות היהודית, כדי להבטיח שמה שהחלטנו ומה שהמלצנו-המלצתם פה והפך להחלטה משותפת לממשלה ולסוכנות היהודית, והפך להחלטת ממשלה, כולל הגדרה שזה יהיה בתקציב ועובד לתוכנית משותפת של משרד הקליטה, שעבד עם משרד השיכון ועם משרד החינוך, חייבים לבצע את זה.

סלי מרידור: זה בעיניי דבר בעל משמעות אסטרטגית איך תהיה מדינת ישראל - אני אומר "איך" כי אני רוצה להשתמש בביטויים רכים - בעוד עשרים או חמישים שנה.

סלי מרידור: אני רוצה לומר בענין הזה עוד דבר ולשתף אתכם בו.

סלי מרידור: כמעט במקרה קראתי לאחרונה, בזכות MEM RI, הגוף באינטרנט שאוסף כל מיני קטעי תקשורת, מאמר שכתב אינטלקטואל מצרי, תחת הכותרת:

סלי מרידור: משימות ערביות להגברת האיום הדמוגרפי על ישראל.

סלי מרידור: הכותב הוא עורך הדו"ח האסטרטגי הערבי המפורסם מדי שנה על-ידי "מוסד אל-אהראם למחקרים אסטרטגיים" על הסכסוך היהודי-ערבי.

סלי מרידור: הוא אומר: הכלי האסטרטגי שלנו הוא הכלי הדמוגרפי.

סלי מרידור: יש לו היבטים כדי ליצור לנו בעיות עם המיעוט הערבי שחי בתוך מדינת ישראל.

סלי מרידור: זה נתיב אחד.

סלי מרידור: נתיב שני הוא הנתיב איך להשחיר את מדינת ישראל כמדינה גזענית בעולם.

סלי מרידור: והנתיב השלישי, שאצלו היא מוגדרת כמשימה השנייה, היא להתמודד עם ההגירה היהודית, שהסוכנות היהודית מנסה לעודד אותה מחדש - זה נכתב לפני חודש-חודשיים – לאחר שמספר המהגרים מישראל פחת בששת החודשים הראשונים של השנה.

צבי הנדל: הם לא צריכים מוסד.

צבי הנדל: הם רק אוספים את החומר מהעיתונים.

סלי מרידור: נכון.

סלי מרידור: הוא כותב, כך מובא על-ידי MEMRI, שהמשך האינתיפאדה מבטיח את הכשלתם של המאמצים הציוניים להגביר את ההגירה, ואולי אף יש בה כדי לעודד הגירה בכיוון ההפוך, אבל הליגה הערבית מסוגלת גם היא למלא תפקיד בנושא זה, תוך שיתוף-פעולה עם NGO, באמצעות פתיחה בדיאלוג עם הארגונים היהודיים בברית-המועצות לשעבר.

סלי מרידור: הוא כותב: ביכולתנו לפעול כדי להכשיל את התפקיד שממלאת הסוכנות הזו, וכדומה.

סלי מרידור: הם מבינים מה שם המשחק.

סלי מרידור: אני חושב שגם אנחנו מבינים, והשאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא אם אנחנו גם עושים.

סלי מרידור: ברשותך, יושב-ראש הוועדה, אני רוצה לדבר על עוד נושא אחד לפני שאני אשמח, כמובן, להשיב על שאלות של חברי הוועדה, ולשמוע הערות והצעות.

סלי מרידור: הנושא קשור לקליטה, קשור לכוונה משותפת לנו ולממשלה לצאת לפרוייקט לאומי משותף בנושא של קליטת יהודי אתיופיה בישראל.

סלי מרידור: חברי הוועדה הזאת מכירים גם את הייחוד הנפלא של הקהילה היהודית שעלתה מאתיופיה לארץ – כ-80,000 כבר חיים בינינו – וגם את הסיכויים הגדולים, כי בסך-הכל אם מנסים לחזות את העתיד לפי קצב השינוי, אי-אפשר להצביע על הישגים יותר גדולים מאיזה שהוא גל של עלייה ביחס ההשתנות כמו ההישגים של העדה האתיופית בארץ, אבל גם ערים לקשיים הענקיים, האובייקטיביים.

סלי מרידור: היום פרסמו בעיתון עוד פעם ניתוח של מסיימי בחינות בגרות, וניתוח של המדען הראשי של משרד החינוך, ועשו הבחנה בין עשירונים עליונים ותחתונים לבין ערים חזקות לערי פיתוח, לפי כל מיני מדדים.

סלי מרידור: העדה האתיופית עדיין נמצאת מתחת לממוצע של ערי הפיתוח החלשות ביותר.

סלי מרידור: אני חושב שמשהו כמו שנה וחצי אנחנו עובדים ביחד עם מתכננים, ביחד עם נציגים מן העדה האתיופית, ביחד עם הקהילות היהודיות בעולם, ביחד עם נציגים של הממשלה, מתוך ניסיון להשלים חובה מוסרית ויהודית משותפת לעם היהודי ולמדינת ישראל.

סלי מרידור: אנחנו אמרנו לעם היהודי, בניגוד לרוב העולים שאפשר לומר עליהם שמרגע שהגיעו לארץ זאת באמת אחריותה של החברה הישראלית, במקרה המיוחד של עולים שבאים עם קשיים מיוחדים ביותר, העם היהודי חייב להמשיך להיות שותף.

סלי מרידור: נבנתה תוכנית על יציאה בפרוייקט משותף שאמור להימשך תשע – עשר שנים, שעלותו בכסף נוסף אמורה להיות כ-660 מיליון דולר.

סלי מרידור: מתחיל ב-30 מיליון דולר בשנה הראשונה, עולה ל-100 מיליון דולר וחוזר ל-30 מיליון דולר בשנה האחרונה, כשהכוונה היא שמדינת ישראל תשקיע מחצית הסכום – 330 מיליון דולר, והעם היהודי – 330 מיליון דולר.

צבי הנדל: עם מי היתה הסכמה על זה?

סלי מרידור: גם פה יש החלטה של הוועדה.

סלי מרידור: אני קורא עכשיו ממכתב של מזכיר הממשלה גדעון סער אל ראש הממשלה, שר האוצר, שרת החינוך, סגן השר לקליטת העלייה ועבדכם הנאמן.

סלי מרידור: "שלום רב, הנני מתכבד להביא לתשומת-לבכם את החלטה מס' ות/4 של הוועדה לתיאום הפעולות בין הממשלה להסתדרות הציונית מישיבתה ביום א', ג' בתמוז התשס"א – 24.06.2001.

סלי מרידור: א.

סלי מרידור: להכריז על פרוייקט לאומי לקליטת יהודי אתיופיה בישראל, אשר יהווה מסגרת לכל המאמצים והמשאבים בקליטתם, במגמה לייעל, לרכז, לתאם ולהגביר מאמצים אלה.

סלי מרידור: הפרוייקט יהיה משותף למדינת ישראל ולעם היהודי בתפוצות.

סלי מרידור: מטרת הפרוייקט הינה להביא לשילוב מלא ומוצלח של עולי אתיופיה בחברה הישראלית.

סלי מרידור: ב.

סלי מרידור: להקים צוות היגוי ..." וכו'.

סלי מרידור: ג.

סלי מרידור: התוכנית תפעל החל מ-1 בינואר 2002 ותקבל ביטוי בתקציבי ממשלת ישראל והסוכנות היהודית בשנת 2002.

סלי מרידור: היקף תקצוב הפרוייקט בשנת 2002 וייעוד תקצוב זה יתואם תוך שבועיים ימים בין ממשלת ישראל והסוכנות היהודית, באמצעות מנכ"ל משרד ראש הממשלה ומנכ"ל הסוכנות היהודית".

סלי מרידור: הסכום הכולל של התוכנית הוא, כאמור, 660 מיליון דולר.

סלי מרידור: הממשלה לא אמרה 'אני חותמת על 660 מיליון דולר'.

סלי מרידור: אני אגיד לכם את האמת המרה.

סלי מרידור: בשלבי התכנון היה ברור שצריך מיליארד דולר, אבל לא ראינו איך אנחנו מגייסים את הסכום הזה בעם היהודי.

סלי מרידור: לא חשבנו שתהיה בעיה לגייס את הסכום הזה במדינת ישראל בעשר שנים, אבל לא ראינו בעם היהודי איך אנחנו מגייסים חצי מיליארד דולר בעשר שנים, וגם 330 מיליון דולר זו משימה מאד-מאד קשה, שאני מקווה שנעמוד בה.

סלי מרידור: אז אמרנו:

סלי מרידור: בואו נחתוך את הפרוייקט ונתמקד על גילאי לידה עד 35 בתחום של חינוך ובתחום של הכשרה מקצועית ועזרה בהכשרה לתעסוקה לגילאים צעירים, יוצאי צבא וזוגות צעירים, וזה הצטמצם ל-660 מיליון דולר.

סלי מרידור: זו תוכנית שאנחנו יודעים שאנחנו עושים לא מספיק בתחום של אוכלוסיות אחרות שהן מעל הגיל הזה.

סלי מרידור: אמנם רוב העדה האתיופית, 65% מהציבור הם עד גיל 35, אבל עדיין יש עוד 35% מהציבור שהוא חשוב וידנו לא משגת לעזור לו.

סלי מרידור: כלומר, יש נכונות לשחק בתקציבים קיימים, להגיד שמה שהיום יושב פה נזיז אותו לשם.

סלי מרידור: לא שזה לא חשוב, כי אני חושב שיש היום תקציבים שמיועדים לאתיופים והם לא בהכרח מגיעים לקליטת יהודי אתיופיה.

סלי מרידור: זאת אומרת, כשהם יוצאים מהצינור במקור וכתוב עליהם שזה עבור קליטת יהודי אתיופיה, אבל לא בטוח שהם מגיעים ב-100% למקום שלהם.

סלי מרידור: יכול להיות ששינוי דרך הפעולה למקום יותר מרכזי שיטפל בנושא הזה היא נכונה, אבל במשאבים הקיימים אין אפשרות לעזור לאנשים הנפלאים האלה להיות עם הזדמנות שווה במדינת ישראל.

סלי מרידור: לא להלכה אלא למעשה.

סלי מרידור: גם זה עוד דבר שהייתי שמח לבוא עם ידיעות משמחות היום, אבל לצערי, נכון לעכשיו זה לא המצב.

סלי מרידור: אנחנו בדיאלוג עם משרד ראש הממשלה – יש פתיחות, אנחנו בדיאלוג עם האוצר – יש פתיחות, אבל נכון לרגע זה עוד לא הגענו למצב שאנחנו יכולים להישיר מבט אל האנשים מהעדה האתיופית ולהגיד להם: חברים יקרים, זה אמיתי, זאת לא הצגה של מספרים שמזיזים מפה לשם, זה אמיתי.

צבי הנדל: בישיבות כאלה אני מזכיר לעצמי וליושבים פה שהפער בגימטריה בין רצוי למצוי הוא כסף.

צבי הנדל: תמיד אנחנו נדרשים לנושא הזה.

צבי הנדל: אני רוצה להזכיר למי שהיה אתמול בישיבת הוועדה שאמרתי שאני הולך לבדוק אפשרות עם ועדת הכספים לעשות ישיבה משותפת בדיוק על הנושאים האלה.

צבי הנדל: ידידי סלי הוסיף לנו עכשיו נושא חשוב, העלייה מאתיופיה, ונכלול גם אותו.

צבי הנדל: אני התכוונתי לדון רק על הנושא הראשון שנוגע לשלוש המדינות שלגביהן הוכנה תוכנית ויש החלטת ממשלה – צרפת, דרום אפריקה וארגנטינה.

צבי הנדל: קיבלתי את הסכמתו של יושב-ראש ועדת הכספים, חבר-הכנסת הרב ליצמן.

צבי הנדל: הישיבה תתקיים בהקדם האפשרי, תלוי בלוח הזמנים של האנשים שאני רוצה שישתתפו בישיבה הזאת, והם שר השיכון, סלי מרידור, סגן שר הקליטה ומנכ"ל האוצר.

צבי הנדל: כלומר, על-מנת שנפיק תועלת מהישיבה הזאת חשוב שיקחו בה חלק כל העוסקים במלאכה, ושם נעלה גם את הנושא שהעלית עכשיו.

צבי הנדל: בעצם היו שתי החלטות ממשלה שנוגעות לנו, והן לא כסף שולי, למרות שניתן למצוא את הכסף הזה גם בתקציב המדינה הדחוק, ואני מקווה שנצליח עם המנוף של ועדת הכספים, במאבק משותף, לסיים את זה, כי זה באמת לא צריך להיות נושא פרובלמטי.

צבי הנדל: מאחר שבישיבה אתמול מיהרנו, וזה היה לצורך פרישה מהקואליציה, אני רוצה לומר שבענייני עלייה, קליטה ותפוצות אני בקואליציה, לא השתנה דבר.

צבי הנדל: אם יש צורך בתוך הקואליציה אני אהיה אופוזיציונר לטובת הענין, אבל אני בקואליציה.

שמואל הלפרט: מדוע נבחרו דווקא שלוש המדינות צרפת, דרום אפריקה וארגנטינה?

צבי הנדל: כפי שאני הבנתי יש שני נתונים.

צבי הנדל: א.

צבי הנדל: במדינות האלה יש קהילה יהודית, ברוך השם.

צבי הנדל: הקהילה הגדולה ביותר באירופה, אם אני מנטרל את ברית-המועצות לשעבר, היא צרפת.

צבי הנדל: נוצר חלון הזדמנויות בארגנטינה, וקיימנו ישיבה מיוחדת בנושא הזה, גם מסיבות כלכליות וגם בשל תחושת ביטחון המצב שם עגום מאד ויש שם הרבה מאד עניים חדשים.

צבי הנדל: חילופי השלטון בדרום אפריקה לא היטיבו עם מצבם של היהודים.

צבי הנדל: באשר לצרפת, אני נזהר בלשוני, יש התעוררות אנטישמית במידה כזו או אחרת.

צבי הנדל: בקיצור, בשלוש המדינות האלה גם יש יהודים וגם יש מצב כזה שאם אנחנו נצליח לעשות תוכנית טובה לקליטתם בארץ, הסיכוי לעלייה מהארצות האלו הוא גדול, וזה תלוי בנו שניתן את המענה לקליטה רכה.

שמואל הלפרט: אולי בעקבות מה שקרה בניו-יורק תהיה גם התעוררות בארצות-הברית.

צבי הנדל: דיברנו על זה בתחילת הישיבה, לפני שנכנסת.

צבי הנדל: קשה עוד לדעת, אבל יכול מאד להיות שאם נכין היטב שיעורי-בית ונדע איך להכין את עצמנו שם בארצות-הברית וגם את הקליטה כאן בישראל, כי ייתכן שהצרכים של העולה הממוצע הפוטנציאלי מארצות-הברית טיפה שונים מאלה של אותו עולה מארצות אחרות, ואינני מומחה גדול בזה, אבל צריך להכין חומר בענין הזה.

צבי הנדל: זה אחד הנושאים שביקשתי תגובה עליו בכתב גם מכם וגם מהמשרד לקליטת עלייה, אם נעשית הכנה וכיצד נצטרך לעבוד בארצות-הברית.

צבי הנדל: זה היה עוד לפני המקרה של מגדלי התאומים כאשר היו אצלי נציגי התאחדות עולי אמריקה וקנדה.

צבי הנדל: ודאי שהם מכירים את המטריה יותר טוב ממני, כי הם באים משם והם מנהלים התכתבויות ושיחות טלפוניות.

צבי הנדל: הם משוכנעים שאנחנו היהודים הקטנים שרוצים לחזק את המדינה היחידה שיש לנו, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מפיקים את מירב התועלת מההתפתחויות האחרונות.

מרינה סולודקין: אני מסכימה מאד עם יושב-ראש הסוכנות היהודית סלי מרידור, גם עם הניתוח שלו וגם עם המסקנות.

מרינה סולודקין: במיוחד אני רוצה לומר שאי-אפשר להשמיד את מדינת ישראל עם נשק קונבנציונאלי ולא-קונבנציונאלי, אבל האיום האסטרטגי הוא באמת רווח בקרב הפלשתינים, וגם ההחלטה של הרשות הפלשתינית לעמוד על זכות השיבה למדינת ישראל.

מרינה סולודקין: אלה הקווים של המאבק שלנו.

מרינה סולודקין: גם אנחנו עוקבים בדאגה רבה אחרי מה שקורה עם תקציב 2002, כי כעת אנחנו רואים רק קיצוצים בתקציב ורצון לקצץ עוד ועוד.

מרינה סולודקין: לי אישית זה מאד חבל שאתם, צבי, וגם ידידינו מ"ישראל ביתנו" בתקופה הזאת שאנחנו נאבקים על תקציב המדינה, יצאתם מהממשלה, כי אנחנו רואים בכם שותפים לדרך.

מרינה סולודקין: אנחנו רואים בזה טעות חמורה מאד, גם מבחינה של אינטרסים לאומיים, גם מבחינת עידוד העלייה וקליטת העלייה.

מרינה סולודקין: מה שראינו בשנים האחרונות זו תולדה של נזק ישיר של אידיאולוגיה של פוסט-ציונות בארץ, כי כל העניינים קשורים לעלייה, גם של האתיופים לארץ, גם מברית-המועצות לשעבר.

מרינה סולודקין: יכולנו לכוון גם את יציאתם לארץ של יהודי דרום אפריקה, כי הם מאד רצו בזה.

מרינה סולודקין: וילמה, מנהלת הוועדה, יכולה להעיד שחברת-הכנסת נעמי בלומנטל אפילו הקימה ועדת משנה בנושא הזה.

מרינה סולודקין: מה הם רצו?

מרינה סולודקין: הם רצו שטח אדמה כדי לבנות בעצמם.

מרינה סולודקין: אחרי כל המשא-ומתן גם עם ממשלת נתניהו וגם עם ממשלת ברק שום דבר לא יצא מזה.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: אפילו אם יש רצון, לא רוצים להשקיע, לממן.

מרינה סולודקין: ארגנטינה, צרפת ודרום אפריקה הן ארצות מצוקה רק במובן מסוים, כי מגיעים משם אנשים בעלי יכולת.

מרינה סולודקין: עם קצת עזרה מהממשלה אפשר לראות את כל האוכלוסיות הנפלאות האלה בארץ, אבל לא נעשה מספיק מאמץ.

מרינה סולודקין: אני חושבת שמבחינה הסברתית צריך לשבת יחד עם סלי מרידור וגם עם הארגונים היהודיים ולדון בשאלה מה אנחנו יכולים לעשות בארץ, כי אנחנו רוצים מהפך באווירה שנוגעת לעידוד העלייה מארצות אחרות וגם מאמצים של ממשלות, אלה שיש באפשרותן לממן זאת, לראות את כל האנשים האלה בארץ.

צבי הנדל: אני חייב להגיד שבנושא האווירה, אחד ממכתיבי האווירה המרכזיים הוא באופן טבעי ראש הממשלה.

צבי הנדל: בענין הזה אני מסכים לחלוטין עם סלי מרידור, שלא אחת התבטא בענין הזה בחום גדול, עד כדי כך שלפעמים, למשל כשהייתי בארגנטינה זה כבר התחיל להפחיד את הממשל שם.

צבי הנדל: אווירה יש.

ארנסטו פרנס: מר מרידור, האם לקחת בחשבון, במספרים שנתת, אנשים שמחליפים את הסטטוס?

ארנסטו פרנס: למשל, מאמריקה הלטינית, במשך שמונה שנים בערך אני יודע ש-20% מהעולים מחליפים את הסטטוס.

סלי מרידור: יש מחליפי סטטוס בתוך המספרים.

נגיסט מנגשה: אני יושבת-ראש ארגונים יוצאי אתיופיה לפרוייקט לאומי.

נגיסט מנגשה: קודם-כל אני מברכת את עידוד העלייה שמדינת ישראל עושה והיתה צריכה לעשות מזמן.

נגיסט מנגשה: אני השתתפתי בוועידה נגד גזענות בדרבן כנציגת ישראל.

נגיסט מנגשה: ראיתי את המצב של יהודי התפוצות, ובאיזה מצב נמצאים יהודי דרום אפריקה.

נגיסט מנגשה: לצערי הרב, אני לא יודעת מה חשבו 3,200 המקומיים אחרי הוועידה בדרבן.

נגיסט מנגשה: אני מאד דואגת לקיומם שם.

נגיסט מנגשה: אני חושבת שמדינת ישראל היתה יכולה לעשות הרבה.

נגיסט מנגשה: אני חושבת שזו משימה לאומית של כולנו.

נגיסט מנגשה: עם זאת, אני רוצה גם להתייחס ליהודי אתיופיה שעדיין ממתינים באדיס-אבבה שנים רבות ללא עידוד עלייה, עם מוטיבציה ציונית להיות במדינת ישראל, דבר שלא התאפשר ורובם שם סובלים.

נגיסט מנגשה: אני מבקשת גם מיושב-ראש הסוכנות היהודית להביא את זה בחשבון ולזרז את עלייתם של היהודים שמחכים במחנה אתיופיה.

נגיסט מנגשה: נקודה נוספת היא הפרוייקט הלאומי ליהודי אתיופיה.

נגיסט מנגשה: כבר שנה וחצי חבריי ואני, ג'וינט, הסוכנות היהודית, עובדים קשה על-מנת להוציא אותו לפועל.

נגיסט מנגשה: למרות ההתחייבות והוקמה ועדת היגוי, שהיושב-ראש שלה הוא מנכ"ל משרד ראש הממשלה, קיבלנו הבטחה דולר מול דולר והתוכנית תתחיל ב-2002.

נגיסט מנגשה: העלייה חשובה וחשוב שכולם יהיו כאן.

נגיסט מנגשה: כיהודיה ציונית אני רוצה שמדינת ישראל תתמלא בעם היהודי, אבל אל לנו להתעלם מקשיי הקליטה של יוצאי אתיופיה.

צבי הנדל: על זה דיבר מר מרידור, דולר מול דולר.

נגיסט מנגשה: כן.

נגיסט מנגשה: מצבנו מידרדר והולך.

נגיסט מנגשה: אנחנו הולכים להיות בתחתית הסולם החברתי של מדינת ישראל.

צבי הנדל: חס וחלילה.

נגיסט מנגשה: המצב מאד בעייתי.

נגיסט מנגשה: אני מאמינה שחברי הכנסת חברי ועדת העלייה והקליטה מייצגים גם אותי, מייצגים גם את העדה, למרות שאין לנו בוועדה חבר כנסת שיכול לדבר בשם העולים מאתיופיה - - -

מרינה סולודקין: זו טעות שלכם.

מרינה סולודקין: רצינו בזה מאד.

נגיסט מנגשה: אני לא רוצה להתווכח של מי הטעות, אבל אני מציגה עובדה ופונה ליושב-ראש לקבוע בדחיפות דיון בוועדת הכספים בנושא הזה, אחרת, מדינת ישראל תשקיע מיליארדי דולרים בשיקום שלנו.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: כיוונתי לדעת גדולים ואמרתי, אחרי ששמעתי את דברי סלי מרידור, שבאותו דיון משותף על היהודים משלוש ארצות הרווחה, זה יהיה הנושא השני, ואלה יהיו שני הנושאים הבלעדיים שיידונו בוועדה המשותפת לנו ולוועדת הכספים.

30095: קודם-כל אני מברך על עידוד העלייה מרחבי העולם, שהיהודים יגיעו לארץ-ישראל ויהיו כאן.

30095: אני רוצה להצטרף לנגיסט מנגשה בענין העלייה מאתיופיה.

30095: אנחנו באמת רואים את פעילות הסוכנות לא כמו שהיא פועלת בארצות אחרות.

30095: באתיופיה מחכים היום אלפים לעלות לארץ, אבל יש שם למעלה מ-500 איש שמחזיקים בידם אישורי עלייה של משרד הפנים כזכאי עלייה.

30095: הסוכנות היהודית מעכבת את עלייתם, כי היא אחראית להעלות את האנשים לאחר שקיבלו אישור.

30095: הסוכנות היהודית וממשלת ישראל אחראיות גם לכל האלפים שמחכים שם, כי כל המתנה באתיופיה כרוכה בדיני נפשות.

30095: כל יום אנשים מתים שם.

30095: לעומת זה אנחנו עושים מאמצים בארצות אחרות.

30095: זה מבורך.

30095: אני רוצה לשאול את יושב-ראש הסוכנות היהודית למה מעכבים עלייתם של אלה שכבר קיבלו אישורי עלייה?

30095: שנית, אני רוצה להתייחס לפרוייקט הלאומי.

30095: כולנו יחד עובדים בענין הזה כבר חודשים רבים.

30095: אנחנו רואים בפרוייקט הלאומי פרוייקט חשוב מאד לקידום הקהילה בארץ-ישראל.

30095: אנחנו פועלים בענין זה ביחד עם הסוכנות היהודית, עם ג'וינט ועם הפדרציות ללחוץ על ממשלת ישראל.

30095: לכן חשובה מאד ההתגייסות של חברי הכנסת, בראש ובראשונה של יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה בענין זה שאנחנו נקבל את האפשרות לבצע את הפרוייקט הלאומי כפי שתוכנן.

30095: תודה.

שושנה רון: אני מנכ"לית יוצאי בוכארה וגם חברה בהנהלת מועצת ארגוני העולים.

שושנה רון: אני בהחלט מסכימה שהנושא החשוב ביותר לגבי מדינת ישראל, שהוא נושא קיומי, הוא עידוד העלייה.

שושנה רון: הסוכנות עושה עבודה מבורכת במגוון תחומים מחוץ לגבולות מדינת ישראל, והעידוד שהיא נותנת הוא בהחלט חיובי אבל לא מספיק, כי המסר שהעולים שכבר נמצאים כאן מעבירים לאחיהם בחוץ-לארץ לגבי קשיים שהם נתקלים בהם פה בדיור, בחינוך, בבעיות חברתיות קשות, בתעסוקה, הוא לא פחות חשוב ואנחנו צריכים להיערך, באותה תוכנית שאנחנו נבנה, ואני מקווה שאנחנו נהיה חלק ממנה, כי אנחנו יכולים לעשות הרבה מאד דברים שאולי הממשלה והגורמים הממסדיים לא יכולים לעשות – התוכנית צריכה להיות מורכבת בצורה כזאת שמערכת ההסברה של העולים שכבר נמצאים כאן תהיה כזאת שהם יידעו שיש תוכנית שיכולה לתת תשובה לאותן בעיות שהם נתקלים בהן יום-יום באותם תחומים.

שושנה רון: כמו הפער שיש בין ילדי ישראל לבין ילדי העולים, והפער איום וגדול, וכשאנחנו מתריסים ואומרים: יש לנו תוכניות, בואו נעבוד ביחד, אז התקציבים שאנחנו מקבלים הם שוליים ביותר.

שושנה רון: אותו דבר לגבי תעסוקה.

שושנה רון: יש לי נתונים סטטיסטיים לגבי עולים, למשל, מאסיה המרכזית.

שושנה רון: אם רק 3% מהם עסקו שם בעבודות לא מקצועיות, כאן הם מגיעים ל-32%, ואלה אחוזים דומים גם לגבי העולים שהגיעו מיתר מדינות חבר העמים.

שושנה רון: לכן הבעיה היא לא רק הפעילות הענפה והנפלאה שעושה הסוכנות בחוץ-לארץ אלא גם מה היא מערכת ההסברה שאנחנו עושים דרך העולים שכבר נמצאים כאן כדי לעודד את העלייה.

שושנה רון: אני בהחלט מברכת אותך על המעורבות שלך ועל המוטיבציה, אבל הייתי רוצה לצאת מוועדת העלייה והקליטה בהרגשה שאנחנו לא רק נפגשים ולא רק מדברים אלא אנחנו גם שותפים באיזו שהיא עשייה לקידום הנושאים החשובים מאד שאנחנו מדברים עליהם פה ביחד.

שושנה רון: יש לנו כוח ואנחנו יכולים לעשות הרבה.

צבי הנדל: אני רוצה לתרגם את דברייך במשפט אחד, כי אמרת זאת בעדינות רבה.

צבי הנדל: שמעתי את הדברים האלה מספר פעמים מארגוני עולים, ומאחר שהארגונים הוולונטריים מסוגלים לפעול ברמת הפרט בדברים לא מקוטלגים, לא דברים שאפשר לרשום אותם בצורה מסודרת, עם קריטריונים, ליווי משפחות וכו', להם זה לא משנה באיזו צורה הם יקבלו את העזרה, אם בתקציב, בכסף או במימון, אחת משלוש האפשרויות היא טובה - העזרה קטנה מדי, גם מהמדינה וגם מהסוכנות.

צבי הנדל: אבקש שתענה אחר-כך על הדברים האלה, שנבלעו בתוך דבריה של גב' רון.

צבי הנדל: מר פרנק שטיין, בבקשה.

פרנק שטיין: אני מייצג את הפדרציה הציונית באוסטרליה בארץ.

פרנק שטיין: אתחיל בברכה למר מרידור, שלפי דעתי ממלא תפקיד מנהיגותי מדרגה ראשונה בעולם היהודי , ואנחנו מאד מעריכים את זה.

פרנק שטיין: תחום העיסוק שלי בעבר היה עלייה מהמערב.

פרנק שטיין: יש לי תחושה שמח' העלייה של הסוכנות היהודית הרימה ידיים בענין עלייה מהמערב כבר הרבה שנים.

פרנק שטיין: אני מצטער שאני תוקף את הסוכנות היהודית, אבל לפי דעתי היו צריכים להתחיל מזמן בחשיבה מחודשת לגמרי בשאלה איך לשווק ואיך לטפל בעלייה מהמערב.

פרנק שטיין: כל שנה אנחנו רואים שהמספרים יורדים בצורה משמעותית, לא רק שמספרם של החוזרים, לאחר שעלו, גדל, כאילו שזה הצד שנשכח בכל המערכת של עלייה בסוכנות היהודית.

פרנק שטיין: אני הרציתי כמה פעמים ועברתי קורס של שליחי עלייה, וראיתי שאין שום דבר חדש לא לשליחים ולא לאחרים.

פרנק שטיין: בעבר הוצאנו כמה תוכניות שאף אחד לא התייחס אליהן, ואני מציע להתחיל לחשוב על בנייה מחדש של מערכת העלייה ועידוד העלייה מהמערב.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: גב' שפרה לויצקי, בבקשה.

צבי הנדל: לפני-כן אני רוצה לציין שיושבים אתנו צעירים שבאו לבקר בוועדות הכנסת.

נחליאל דיסון: יש פה סטודנט בשם יצחק שהגיע מתוכנית "תגלית", דרך לבנות ולהיבנות, ולפני שכולם עלו למטוס הוא החליט להישאר בארץ.

נחליאל דיסון: הוא נכנס לאולפן והבאנו אותו לכאן.

נחליאל דיסון: הוא לא כל-כך מדבר עברית אבל הוא מקבל את האווירה.

צבי הנדל: בהצלחה.

שפרה לויצקי: אני מנכ"ל מגבית בריטניה ויושבת-ראש מועצת ארגוני עולים.

שפרה לויצקי: אני רוצה להצטרף בצורה חד-משמעית לקריאה של יושב-ראש הסוכנות היהודית מר סלי מרידור ולתמוך בכל מלה שהוא אמר.

שפרה לויצקי: מעבר לצורך לעידוד עלייה כללית, שאת זה עושים עד כמה שאפשר, אנחנו ערים לירידה דראמטית במספרים, כל ארגוני העולים והארצות הרלבנטיות אנחנו מרגישים וחיים את זה יום-יום, ומלווים את התהליך הזה בדאגה, אבל אם כבר יש שני פרוייקטים לאומיים כאלה, גם בנושא של עולי אתיופיה, גם בנושא של שלוש הארצות המיוחדות, שדרך אגב, כבר התחילו פעולות יוצאות מן הכלל, הדברים האלה כבר נעשים במשך כמה חודשים – אנחנו מלווים את מה שנעשה בארגנטינה, בצרפת ובדרום אפריקה.

שפרה לויצקי: כבר יצאו לדרך שליחים, יש הכנות, והתהליך פחות או יותר נתקע ועומד.

שפרה לויצקי: בנושא של עולי אתיופיה לא צריך לדבר.

שפרה לויצקי: אנחנו ערים לפעולות יוצאות מן הכלל שנעשות בשטח.

שפרה לויצקי: אני יכולה להעיד אישית, מביקור שלי לפני יומיים במרכז קליטה בצפת, שנעשות שם פעולות אדירות לקליטת העולים שכבר הגיעו – בכל הרמות: ילדים, בני נוער, מבוגרים, הכשרה מקצועית, חינוך, דאגה עד הפרט הקטן ביותר.

שפרה לויצקי: אבל בגדול, תמיכה מאסיבית, עידוד לנציגנו הנאמן בסוכנות לקדם את הפרוייקטים האלה.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: מר מרידור, אודה לך אם תתייחס לנושא של משלחות הנוער, איפה אנחנו עומדים עם זה.

סלי מרידור: קודם-כל לגבי הסוגייה של העולים מאתיופיה.

סלי מרידור: אני לא מכיר את המספר, אבל נניח שהמספר איננו מדויק.

סלי מרידור: לפי קצב העלייה השנה של עולים מאתיופיה לארץ, אני מניח שהשנה יגיעו 3,500 עולים, אם הקצב לא ישתנה.

סלי מרידור: אם אכן 500 נמצאים בהמתנה, מדובר בהמתנה של בערך חודש וחצי, אני לא חושב שזה דבר דראמטי שצריך לעורר דאגה.

סלי מרידור: אם אכן זה המצב, יהודים בכל מקום בעולם מחכים לסידור כזה או אחר לפעמים יותר מחודש וחצי, וכידוע, הסידורים הנדרשים לגבי קליטת עולים מאתיופיה הם הרבה יותר נרחבים מאשר לגבי עולים ממקומות אחרים.

סלי מרידור: אם היית אומר לי שאנשים מחכים שם עם אישורים ביד שנתיים, הייתי אומר שזה בעיניי חמור מאד וזה צריך להיתקן מיד, וזה מה שעשינו.

30095: זה בדוק ושלחתי מכתב בענין הזה.

30095: אפשר לבדוק את זה במשרד הפנים.

צבי הנדל: כמה זמן הם מחכים?

30095: מספר העולים ירד מחודש יוני בצורה דראסטית.

30095: יש בידי נתונים כמה עולים הגיעו בכל חודש, ואפשר לראות איך המספר ירד.

צבי הנדל: אתה אמרת שבניגוד למה שמקובל בשאר המדינות, באתיופיה אנשים מחכים מעל ומעבר.

צבי הנדל: אם זה סדר-גודל של חודשים בודדים, כי הרי צריך להתארגן וכך זה קורה בכל העולם, זה הגיוני.

צבי הנדל: לכן אני שואל כמה זמן מחכים האנשים שאתה מדבר עליהם.

30095: 18,000 איש מחכים ארבע שנים.

צבי הנדל: לא, אני מדבר על אלה שקיבלו אישורי עלייה.

30095: אני מדבר על 500 איש מתוכם, שמחודש יוני ירד מספר העולים.

30095: לכן אפשר לראות שאנשים מחכים מחודש יוני.

30095: יש אנשים שנפטרו, לאחר שקיבלו אישור עלייה והמתינו לעלות לארץ.

סלי מרידור: אין לי פה הנתונים כמה אנשים עלו שבוע-שבוע.

סלי מרידור: אני יכול להגיד שהנתון לשבוע הזה הוא 70 עולים מאתיופיה.

סלי מרידור: אם נכונה ההערכה שלי שבשנה זאת יעלו 3,500, אז 70 X 52 זה קצת למעלה מ-3,500, ולכן זה לא חורג מן הממוצע במשך השנה הזאת.

סלי מרידור: אומר גם שאם אנשים מחכים חודש עד חודשיים, אני לא חושב שזה דבר שמצריך התערבות מיוחדת.

סלי מרידור: התהליך של בירור הזכאות, שהוא לא תהליך שאנחנו עוסקים בו אלא עוסק בו משרד הפנים, הוא תהליך שנמשך זמן.

סלי מרידור: אני לא רוצה להעיר עליו, אני לא יודע כמה זמן הוא צריך לקחת וכמה זמן הוא לוקח, אבל המדיניות שלנו על-כל-פנים, יחד עם משרד הקליטה, היא מהר ככל האפשר להביא ארצה כל מי שיש לו אישור לעלות לארץ לפי חוק השבות.

סלי מרידור: גם אם מחכים 500 איש, בהנחה שתוך ששה עד שמונה שבועות כולם יהיו בארץ, אני לא חושב שזה דבר דראמטי.

סלי מרידור: לגבי עידוד העלייה.

סלי מרידור: אני מסכים שעידוד העלייה או מה שישפיע על העלייה – אני מדבר בעיקר על צד המשיכה, כי על צד הדחיפה אין לנו השפעה - הייתי אומר שיש לנו גם ענין אנושי ויהודי לא לרצות שיהודים במקומות אחרים יחיו בתנאים שידחפו אותם ללכת למקומות אחרים.

סלי מרידור: אבל בצד המשיכה יש לנו, לצד הפעולות הישירות של עידוד עלייה, שהן חשובות אבל חשיבותן מוגבלת, אין דבר שמשפיע יותר ממה ששומעים העולים מחבריהם או מקרוביהם שנמצאים בארץ.

סלי מרידור: לכן אני מקווה, לפחות אלה המניעים שלנו, ואני מקווה שזה גם קורה בשטח, מגבירים מאד את שיתוף הפעולה עם התאחדויות העולים.

סלי מרידור: בענין של ארגנטינה, צרפת ודרום אפריקה היתה עבודה מאד משולבת עם התאחדויות העולים בגיבוש התוכניות.

סלי מרידור: אנחנו מסייעים להתאחדויות העולים, והלוואי ויכולנו לסייע יותר.

סלי מרידור: דיברנו על התקציב, אבל אני אגיד דבר נוסף שאני חושב שעלה פה מדברי חלק מן הדוברים.

סלי מרידור: יש דברים שהם כסף ויש דברים שהם נשמה.

סלי מרידור: כל הישראלים, אלה שהם ילידי הארץ או שעלו לארץ לפני שנים לא מעטות, יכולים לגרום לכך שהעולים שנמצאים בארץ ירגישו יותר טוב.

סלי מרידור: לפני שאנחנו עוברים לשאלה של הכסף, שהיא חשובה, יש שאלה ציבורית מאד משמעותית שבה לכנסת יש תפקיד, לסוכנות יש תפקיד, לגורמים ממשלתיים יש תפקיד ולארגונים וולונטריים יש תפקיד, ולהתאחדויות העולים יש תפקיד – ליצור אווירה ציבורית בארץ, שישראלים ייצאו מדרכם כדי לעזור לעולים חדשים להיקלט בארץ.

סלי מרידור: אנחנו רואים את ההתגייסות במצבי משבר ואנחנו צריכים לעשות את זה כנורמה של חיים בחברה הישראלית.

סלי מרידור: עלתה שאלה לגבי עלייה מן המערב, כשאני מניח שהאנשים שדיברו על סוגיית המערב דיברו בעיקר על ארצות דוברות אנגלית, בשאלה אם אנחנו מחדשים ואם אנחנו עושים די.

סלי מרידור: אני חושב שהשאלה של מערב-מזרח היא כבר מאד לא ברורה.

סלי מרידור: אני לא בטוח שמוסקבה וסן-פטרבורג הן בדיוק מזרח היום, ואני לא בטוח שבואנוס-איירס זה בדיוק מערב.

סלי מרידור: אבל אני מתייחס לשאלה בהקשר של הארצות דוברות אנגלית, במיוחד צפון אמריקה, משום ששם מרוכזת המאסה הגדולה של יהדות העולם.

סלי מרידור: על יהדות בריטניה, אוסטרליה ודרום אפריקה כבר דיברנו.

סלי מרידור: קודם-כל אין ספק שמתחייבת כל הזמן חשיבה חדשה, משום שעובדה שאנחנו לא מצליחים.

סלי מרידור: אפשר לספר מה עשינו ומה אנחנו עושים, אבל בשורה התחתונה זה לא סיפור הצלחה.

סלי מרידור: יש ששה מיליון יהודים בצפון אמריקה, ומגיעים 1,500 עולים חדשים בשנה.

סלי מרידור: זה כישלון.

סלי מרידור: נקודה.

סלי מרידור: 2.

סלי מרידור: אנחנו עוסקים בחשיבה חדשה – צוותי חשיבה, סיעורי מוחות בתכנון עלייה מארצות-הברית, ייעוץ אסטרטגי לנסות לחשוב איך לעשות דברים אחרת, וכו'.

סלי מרידור: 3.

סלי מרידור: אנחנו משנים דרכי פעולה.

סלי מרידור: למשל, לפני חודשיים עבדכם הנאמן הוציא הנחיה שקשה מאד להוציא אותה, כמה שזה יישמע לכם מוזר, ואני גם משוכנע שקשה מאד ליישם אותה, של איסור על שליחי עלייה לראיין עולים חדשים, אלא אם כן העולה מבקש להתראיין.

צבי הנדל: לא הבנתי את זה.

סלי מרידור: אנחנו רוצים ששליחי העלייה יעסקו בעידוד עלייה, ייצאו לשטח, יהיו אקטיביים ולא שיישבו במשרדים, ימלאו טפסים ויראיינו אנשים.

פרנק שטיין: זה אחד הרעיונות שלנו.

סלי מרידור: לכן נתנו הנחיה אדמיניסטרטיבית לפיה אם העולה מבקש לראות שליח, השליח יראה אותו בכל שעה ביממה.

סלי מרידור: סיכויי העלייה קשורים גם בנורמה החברתית בסביבה שממנה עולים העולים.

סלי מרידור: בניגוד לצרפת, שבה כמעט עם כל מנהיג שתדבר בקהילה, אם הוא דתי או חברתי, יהודי, קהילתי, כמעט כל אחד יתמוך בעלייה.

סלי מרידור: הוא לא עולה מחר בבוקר אבל הוא תומך בעלייה.

סלי מרידור: בארגנטינה כמעט כל מי שתדבר אתו תומך בעלייה.

סלי מרידור: בדרום אפריקה כמעט כל מנהיג שתדבר אתו, תומך בעלייה.

סלי מרידור: זה לא המצב בחלק גדול מהארצות דוברות אנגלית, ודאי בצפון אמריקה.

סלי מרידור: אני לא רוצה לומר שהם מתנגדים לעלייה, זה לא נכון, אבל אין תחושה חזקה שזאת האופציה הנכונה, גם אם זה לא בשבילי.

סלי מרידור: לכן חלק מהפעולה ליצירת סיכוי לעלייה יותר גדולה מצפון אמריקה הוא בשינוי, או העשרת או העמקת השיח גם שלנו אתם וגם שלהם בינם לבין עצמם בנושא העלייה.

סלי מרידור: דבר אחרון בהקשר של העלייה מן המערב, ואני מצטער ששוב אני חוזר לכסף.

סלי מרידור: אני לא אומר שהיום יש מגבלה של כסף בעלייה מארצות-הברית, שם עומדים אלפי אנשים שרוצים לעלות והכסף לא עולה.

סלי מרידור: אבל אם נמצא את הדרך להגיע לעלייה הרבה יותר משמעותית מארצות-הברית, מקורות המימון של הפעולה הזאת יהיו חייבים להיות ישראלים.

סלי מרידור: יהדות ארצות-הברית, כמעט לבדה – כל יהדות העולם שותפה, אבל 80% מהנטל הוא על כתפי יהדות ארצות-הברית – עוזרת לנו להביא יהודים מכל העולם.

סלי מרידור: אני חושב שכשנדבר על סיוע ליהודי ארצות-הברית לא נוכל לבנות רק על הכסף של יהדות ארצות-הברית, אלא לצערי לא נוכל לבנות על הכסף של יהדות אנגליה או צרפת, נצטרך לבנות על הכסף של יהדות ישראל.

סלי מרידור: אדוני היושב-ראש, שאלת על קבוצות נוער או ביקורי נוער בארץ.

סלי מרידור: בהתחשב בכל המציאות המטורפת שבתוכה אנחנו נמצאים, שנת 2001 היתה שנה שאני חושב שהיא מרשימה בהישגים שלה.

סלי מרידור: אני מעריך שלמעלה מ-20,000 בני נוער מהעולם היהודי היו בתוכניות חינוכיות בארץ בשנה הזאת.

סלי מרידור: אם זה במסגרת "תגלית", אם זה במסגרת החוויה הישראלית, שאלה תלמידי תיכון בעיקר, אם זה במסגרת של תוכניות ארוכות, של או אוניברסיטאות או קבוצות אחרות, או במסגרת ישיבות.

סלי מרידור: אני מעריך שבסך-הכל קרוב ל-20,000 בני נוער יהודים מהעולם היהודי היו בארץ בשנה האחרונה, ואני חושב שזה הישג אדיר.

סלי מרידור: יש שינוי בתמהיל, אם אתם רוצים.

סלי מרידור: יש יותר סטודנטים ופחות תיכוניסטים.

סלי מרידור: באופן טבעי ככל שהגיל של הילד יותר צעיר ההורים יותר מודאגים וגם יש להם יותר השפעה על הילד.

סלי מרידור: יש יתרון יחסי ספציפי על תוכנית "תגלית" שהיא גם לסטודנטים וגם בחינם, אז ההשפעה של ההורים על הילד היא יותר קטנה בשאלה אם הילד יסע או לא יסע.

סלי מרידור: יש עוד מאפיין אחד מעניין, שבמקומות שבהם יש פעילות חינוכית יהודית קבועה ורצופה כמעט ואין ירידה במספרים.

סלי מרידור: יש מקומות, כמו למשל, "יהודה הצעיר" שזה ארגון הנוער של תנועת הנוער של "הדסה", אפילו עלייה במספרים אפילו לתוכניות ארוכות של שנה בארץ, ומבקרים מזדמנים בגילאי תיכון, שבוחרים לנסוע לשנה מארצות-הברית לאירופה, לאלסקה, או לישראל, יש ירידה במספר המבקרים בישראל.

סלי מרידור: בסך-הכל המספרים היו בהחלט מרשימים.

סלי מרידור: אני רוצה להיות זהיר בכל מה שהייתי יכול לומר והעדפתי לא להגיד בנושא התאומים ומה שקורה בהמשך לענין הזה.

סלי מרידור: אני חושש שלזה יכולה להיות השפעה בהקשר של ביקורים, משום שאנשים היום בארצות-הברית ממעטים לנוע מעיר לעיר, ודאי מארץ לארץ.

סלי מרידור: נראה איך הדברים האלה ישפיעו על תוכנית החורף, במיוחד של "תגלית" שאנחנו מקווים במסגרתה להביא, ביחד עם השותפים האחרים בתוכנית, למעלה מ-10,000 איש החורף.

סלי מרידור: נראה אם נצליח או לא.

סלי מרידור: זה בהחלט דבר שמצריך הסתכלות.

סלי מרידור: דבר אחרון, ברשותך.

סלי מרידור: בתחילת הישיבה דיברנו על שלוש הארצות ועל נושא הכסף.

סלי מרידור: אני רוצה לחדד משהו, שזה לא לקראת הדיון עם ועדת הכספים, שבחלק מהנושאים אולי אפילו רוב הכסף הדרוש מן הממשלה הוא לא תקציב נוסף.

סלי מרידור: אם רוצים לתת ליהודים שבאים מצרפת או מדרום אפריקה סל קליטה, אני מניח שיש בתוך תקציב סל קליטה מספיק כסף לעשות את זה.

סלי מרידור: זה אישור ממשרד הקליטה להקצות את הכסף לטובת סל קליטה מצרפת ולא לשמור את זה כרזרבה סמויה של האוצר בתוך תקציב משרד הקליטה.

סלי מרידור: אם רוצים לתת מענק מיוחד לעולים במשכנתאות, זה לא צריך להגדיל את תקציב המשכנתאות.

סלי מרידור: הכסף קיים, רק צריך להסכים להשתמש בו לטובת קליטת עולים.

סלי מרידור: תודה רבה.

צבי הנדל: תודה רבה.

צבי הנדל: בנושא נוער, במבט לאחור, איזה אחוז בסופו של דבר מגיעים לארץ?

צבי הנדל: האם יש בדיקה כזאת?

צבי הנדל: אני לא מדבר על המיידי אלא בתהליך של עשר שנים.

סלי מרידור: ההערכה שלנו בממוצע עולמי היא שעד גיל אוניברסיטה מגיעים ארצה בתוכניות חינוכיות – אני לא כולל בזה אנשים שמגיעים לטיול משפחה עם ההורים שלהם – בתוכניות חינוכיות מגיעים לארץ כ-20% מבני הנוער היהודי מגיל 13 עד 23.

סלי מרידור: האחוז הזה הוא ממוצע.

סלי מרידור: יש ארצות שבהן האחוז הוא גבוה מאד, כמו אנגליה.

סלי מרידור: באנגליה קרוב ל-50% מבני הנוער מגיעים לארץ.

סלי מרידור: ויש ארצות שבהן האחוז הוא נמוך משמעותית, למשל, ארצות-הברית, ולכן הממוצע של 20% הוא משטה, למרות שבכל-זאת ארצות-הברית מונה קרוב ל-70% מכלל היהודים שחיים מחוץ למדינת ישראל ולכן היא משפיעה בצורה משמעותית על הממוצע.

סלי מרידור: יש עוד דבר שראוי לומר, שככל שאתה מדבר על תוכניות יותר ארוכות, יש יתרון עצום לאוכלוסייה האורתודוכסית.

סלי מרידור: האוכלוסייה האורתודוכסית, גם המודרנית וגם החרדית יצרה במשך השנים נורמה של שנה בארץ בין בית-הספר התיכון לבין החינוך האוניברסיטאי, ואחוזים אדירים של בני הנוער האורתודוכסים נמצאים בארץ בתוכנית שנתית, בדרך כלל אחרי התיכון, לפעמים במהלך האוניברסיטה.

סלי מרידור: האתגר הוא להרחיב את הנורמה הזאת לכלל הציבור היהודי בתפוצות, משום שבסופו של דבר היהדות האורתודוכסית ביהדות ארצות-הברית מהווה סדר-גודל של 10%.

סלי מרידור: ב-10% האלה יש אחוזים הרבה יותר גבוהים, אבל יש עוד 90% - - -

צבי הנדל: לצערנו הרב האחוזים משתנים לטובת האורתודוכסיה, לא בגלל שהם גדלים.

סלי מרידור: אני שומע מה שאדוני אמר.

ארנסטו פרנס: אני רוצה לשאול מה קורה בענין אמריקה הלאטינית?

ארנסטו פרנס: אנחנו יודעים שיש 250,000 יהודים רק בארגנטינה.

ארנסטו פרנס: אנחנו גם יודעים שבברזיל יש 130,000 יהודים ויש שם רק שליח וחצי של הסוכנות היהודית בכל ברזיל, וברזיל היא יבשת ולא ארץ.

ארנסטו פרנס: אנחנו מכירים היטב את התוכניות שעשינו לקראת העלייה מארגנטינה לשנת 2002.

ארנסטו פרנס: מה קורה עם יתר הארצות שבהן יש 250,000 יהודים, לא בארגנטינה?

סלי מרידור: הקהילה בברזיל מונה, כפי שאמרת, קרוב ל-130,000 יהודים.

סלי מרידור: יש באמריקה הלאטינית עוד קהילות – מכסיקו, ונצואלה, אורוגוואי, צ'ילה.

סלי מרידור: אנחנו עוסקים בכולן, כמו שאתה יודע, גם בחינוך וגם בעלייה, ואני מוכן בישיבה הבאה להעביר, אולי בכתב, את הדברים שאנחנו עושים בברזיל, בצורה מפורטת.

סלי מרידור: אבל אנחנו מוכרחים, ואני אומר זאת בצער, למקד מאמצים.

סלי מרידור: אם היינו באים לממשלה ואומרים: בואו נעשה תוכנית גדולה לעלייה מכל העולם, אני חושב שהסיכוי שהיינו מעבירים אותה היה עוד יותר קטן מן הסיכוי שנעביר תוכנית לגבי ארגנטינה, צרפת ודרום אפריקה.

סלי מרידור: השאלה היא שאלה אמיתית, רלבנטית, נכונה.

סלי מרידור: דרך אגב, יש עלייה בעלייה מאורוגוואי.

סלי מרידור: זה לא המצב בברזיל, לדעתי, אבל יש פוטנציאל עלייה מברזיל.

סלי מרידור: יהודים יוצאים מארצות שונות בדרום אמריקה, ונצואלה ואחרות ומגיעים לארצות-הברית ולא מגיעים במידה מספקת לישראל.

סלי מרידור: הלוואי ויכולנו לתת יותר, אבל עוד פעם, הענין הוא לא בעבודה שם, כי הרחבת המאמץ של הסוכנות שם הוא אפשרי.

סלי מרידור: השאלה היא במה מגבים את זה פה על-ידי משאבים של מדינת ישראל בתחום הקליטה ויש טעם להגביר את המאמץ שם באופן מתואם עם הגברת המשאבים פה.

סלי מרידור: אם יש תוכנית פה לקליטת יהודי ארגנטינה, ואתה שואל אותי עכשיו, את השליח הנוסף - או את המאמץ הנוסף, זה לא בהכרח שליח – לשים בארגנטינה או בברזיל, אני אומר בארגנטינה, אם באותו זמן יש נכונות בארץ לתת סל קליטה ומענקי דיור ותוכניות תעסוקה וכדומה.

סלי מרידור: לו יכולנו להגיע בארץ לכך שהמשאבים היו ניתנים לכל היבשת, היה טעם לעשות את המאמץ המוגבר בעידוד בכל היבשת.

צבי הנדל: תודה.

צבי הנדל: חבר-הכנסת גאגולה, בבקשה.

יצחק גאגולה: אני מתנצל שאיחרתי.

יצחק גאגולה: יש לי שתי שאלות.

יצחק גאגולה: האם יש לכם מידע לגבי העלייה של יהודי ברית-המועצות וארצות-הברית משם לכאן?

יצחק גאגולה: האם יש עלייה בגלל הבהלה הקיימת לאחרונה?

צבי הנדל: דיברנו על זה שעה שלמה.

יצחק גאגולה: אני מתנצל.

יצחק גאגולה: שאלה שנייה.

יצחק גאגולה: האם ההכנסות של הסוכנות היהודית הושפעו כתוצאה מהקריסה של מגדלי התאומים, מאחר ששכנו בהם משרדים של אנשי עסקים רציניים?

סלי מרידור: כבר אמרתי שאני רוצה להיות זהיר בכל מה שאני אומר לגבי השלכות אפשריות של התקפת הטרור או מלחמת טרור, ומה שמתפתח בעקבותיה.

סלי מרידור: בכל זאת אגיד – א.

סלי מרידור: שההתפתחויות, מעבר להקשר שעליו דיברנו, יכולות להיות בעלות משמעות היסטורית, ותרחישים שונים.

סלי מרידור: לא את כולם ניתן לחזות מראש ולא את כולם ניתן לתכנן מראש ולא כולם ניתן לשלוט בהם לאורך התהליך, ואנחנו לא יודעים היום, לדעתי, לתת תשובה מספיק טובה על השאלה איך דברים יכולים להתפתח.

סלי מרידור: זה יכול להיות אירוע שיקראו ספר היסטוריה בעוד שבעים שנה, אם זה יהיה אירוע שיזכרו אותו כנקודת מפנה בתולדות העולם במאה ה-21.

סלי מרידור: כפי שאמר קודם יושב-ראש הוועדה, זה מחייב שהאחריות היהודית שלנו מחייבת מצדנו מעקב וערנות מאד גדולים על המשמעויות של מה שקרה ומה שעוד עתיד לקרות.

סלי מרידור: דבר שני שאותו צריך להביא בחשבון, ויותר מזה אני לא ארחיב, זה שהתגובה הראשונית בארצות-הברית מאופיינת בעיקר בפטריוטיזם אמריקאי מאד דומיננטי.

סלי מרידור: סיפר לי חבר על בית-כנסת אורתודוכסי בניו-יורק, שהרב שלו הוא בוגר ישיבה בגוש עציון, שעצר את התפילה ארבע פעמים בראש השנה לשיר "אלוהים ברך את אמריקה".

סלי מרידור: כלומר, יש תחושה מאד חזקה של פטריוטיזם אמריקאי בקרב כלל הציבור האמריקאי ובתוכו יהודי ארצות-הברית.

סלי מרידור: יש תגובה מאד חזקה של לעצור, לא לזוז.

סלי מרידור: אנשים עכשיו לא מקבלים החלטות לנסוע ממקום א' למקום ב'.

סלי מרידור: הם לא מקבלים החלטות לקנות.

סלי מרידור: יש ירידה אדירה בצריכה הפרטית.

סלי מרידור: הם לא מקבלים החלטות להשקיע, וכדומה.

סלי מרידור: כלומר, יש תגובה שמאפיינת במידה מסוימת מצבים טראומטיים, ואני לא הייתי ממהר להסיק מסקנות מה יכולות להיות ההשלכות על בסיס מה שאנחנו רואים חודש אחרי.

צבי הנדל: תודה ליושב-ראש הסוכנות סלי מרידור.

צבי הנדל: תודה לכולכם.

צבי הנדל: אני לא יכול לסיים את הישיבה בלי להגיד משפט אחד על ההרגשה.

צבי הנדל: למרות שאני מאמין באמונה שלמה, ודיברתי על זה אתמול, שיש הזדהות גדולה של רוב העם היושב בציון , הבריא בנפשו וברוחו וסיפרתי על רצון גדול לקלוט עלייה, כאב עצום שעולים חדשים נפגעים, לא פחות מאשר ישראלים וכו' – אחרי כל מה שאמרתי, הלוואי והייתי יודע ומשוכנע ובטוח מעל כל צל-צלו של ספק ששיעור בציונות כנה, חמה, נטולת פוזות, כמו שקיבלנו בשקט מסלי, כל ילד מקבל בבית ספרו הממלכתי, או הממלכתי-דתי, או אחר במדינת ישראל.

צבי הנדל: כשאני אדע שהם ילמדו קצת ציונות – אני לא מדבר פה פוליטיקה, מצדי שתהיה הכי שמאלנית – הייתי מרגיש קצת יותר טוב.

צבי הנדל: דיברת על אווירה, וחשבתי על כך שזה צומח מלמטה.

צבי הנדל: היום כבר אין התום הפשוט בגובה העיניים של האמת הבסיסית שבגינה אנחנו פה.

צבי הנדל: תודה לכולכם.

צבי הנדל: הישיבה נעולה.

צבי הנדל: - - - - - - -