ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 160, 2001-09-12 12:00

צבי הנדל: אני פותח את הישיבה.

צבי הנדל: אני מודה לכל אלה שטרחו ובאו.

צבי הנדל: אני מבין, אלא אם כן יש איזה שהם עדכונים חדשים שאני לא יודע עליהם, שעד לרגע זה הבעיה לא נפתרה והסטודנטים לא לומדים עדיין.

צבי הנדל: אם למישהו יש עדכון, פרט למכתבים שקיבלתי ממנכ"ל "תל-רן", אשמח לשמוע.

קלאודיה כץ: קיבלתי כעת מכתב ממשרד הקליטה.

קלאודיה כץ: אנחנו קיבלנו פנייה של העולים, שלמרות שהקורס לא מוכר על-ידי משרד העבודה, וזה קורס שחברת "תל-רן" מקיימת באופן עצמאי, למצוא דרך כן לתמוך בהם ולתת להם דמי קיום ונסיעות למשך הקורס.

קלאודיה כץ: מדובר בעשרה חודשים, בתקציב שלא היינו מיועדים מהתחלה לשאת בו, רק בחלק ממנו, מאחר שמדובר בחלק מהתשלום על-ידי הביטוח הלאומי.

קלאודיה כץ: אנחנו קיימנו ישיבות מיוחדות במשרד והחלטנו, לפנים משורת הדין, מאחר שמדובר בעולים, לעזור להם בדמי קיום ובנסיעות.

קלאודיה כץ: צריכים להיות, כמובן, הסדרים קטנים כדי שנוכל לעזור.

קלאודיה כץ: מדובר לפחות ב-24 שעות לימודים בשבוע, שאני מניחה שהתוכנית המקורית כוללת אותן, וגם בהגשת דו"חות נוכחות סדירים על-ידי חברת "תל-רן", כדי שנוכל לשלם דמי קיום ונסיעות, העברת לו"ז, דברים טכניים לחלוטין.

קלאודיה כץ: אתמול בערב הוצאתי מכתב בענין.

קלאודיה כץ: זה העדכון.

צבי הנדל: שאלה סקרנית אליך, מר לסטר.

צבי הנדל: חוץ מהגאווה היהודית, שבדרך-כלל אני מאד מעריך יהודי גא.

צבי הנדל: אם אתם כבר מוכנים בגלל ה"פלונטר" שנוצר ובגלל שאתם מרגישים זיקה לסטודנטים, למה שלא נלך למסלול הראשוני ותצאו עם חצי תאוות

צבי הנדל: כם בידכם, על-פי אותו שכר שעליו דובר מלכתחילה, ובגלל אותם מניעים טהורים שלכם שבגינם אתם מוכנים לעשות את זה אפילו חינם?

צבי הנדל: מאחר שאין לי הנאה מיוחדת שבן-אדם או גוף מפסיד, אולי באווירה הנינוחה הקיימת בוועדה, ולאחר שאת זעקתכם זעקתם, נחזור להתחלה?

צבי הנדל: בקיצור, תחכים אותי.

אשר לסטר: אני אחכים אותך.

אשר לסטר: אבל לפני שאסביר אני רק רוצה לתקן.

אשר לסטר: מה שמשרד העבודה מציע לנו זה לא מחצית ממה שהוא מוכן להציע למכללת "אחווה" בתור תקציב, אלא 9%.

אשר לסטר: זה מופיע גם במכתב האחרון שקיבלת והוא הונח פה על השולחן.

אשר לסטר: העולים פנו אליי באותה שאלה.

צבי הנדל: 226 שקלים לשעה במקום 600.

אשר לסטר: זה מופיע בגראף שלפניכם.

אשר לסטר: 57,000 שקל לעומת 632,000 שקל שהוא מוכן לשלם, אבל לא לנו.

אשר לסטר: אז קודם-כל מדובר על 9%.

אשר לסטר: דבר שני, את אותה שאלה ששאל היושב-ראש שאלו אותי גם הסטודנטים: למה עשינו את כל הבלאגאן, אולי נחזור אחורה?

אשר לסטר: אני הצעתי לסטודנטים: יש לי את מספר חשבון הבנק של משפחות הנפגעים בדולפינריום.

אשר לסטר: מצדי שמשרד העבודה יתרום להם את הסכום של 57,000 שקל.

אשר לסטר: אנחנו מוותרים על זה מראש.

אשר לסטר: גם בפגישה הקודמת נשאלתי אם אנחנו מוכנים לחזור למציאות.

אשר לסטר: אני רוצה שתבינו, אני לא באתי כדי לפתור למישהו בעיה, למשרדי הממשלה או לסוכנות.

אשר לסטר: לא זאת הסיבה שאנחנו לא מתנדבים כל-כך מהר.

אשר לסטר: אנחנו נתנו אינפורמציה לקבוצה בחוץ-לארץ שזה הקורס שהם יקבלו אם הם יעלו לארץ.

אשר לסטר: אנחנו מרגישים מחויבות.

אשר לסטר: אנחנו ניתן את זה, אבל רק את זה, לא שום דבר אחר.

אשר לסטר: זה לא קשור לא למשרד העבודה, לא לסוכנות, לא למשרד הקליטה.

אשר לסטר: אנחנו לא נשתף פעולה כדי לפתור לאיזה שהוא משרד ממשלתי נוהל שהוא לא יכול לעקוף אותו.

אשר לסטר: דבר שני.

אשר לסטר: לצערי, רק עכשיו קיבלתי את המכתב של משרד הקליטה.

צבי הנדל: גם אני קיבלתי אותו רק עכשיו.

אשר לסטר: כן, אבל יש פה כמה אנשים שיודעים שבשבועיים האחרונים ניסיתי להבין על מה הולכים לדבר פה.

אשר לסטר: אם הייתי מקבל את המכתב בזמן שהיה מאפשר לי להגיב, יכול להיות שהיינו חוסכים את הפגישה הזאת.

אשר לסטר: כתוב פה שמשרד הקליטה יודע לפעול לפנים משורת הדין.

אשר לסטר: אני העברתי פה מכתב שמשרד העבודה צריך להתייחס אליו.

אשר לסטר: יש כאן חמש-שש שאלות נוקבות.

צבי הנדל: אנחנו נגיע גם למשרד העבודה.

אשר לסטר: במקום שאנחנו, בעזרת כל מיני אישורים שאנחנו ניתן, נפתור לכל מיני משרדי ממשלה כל מיני בעיות ונשלם על זה ב-448,000 שקל כפול שתיים, שזה 900,000 שקל, אני חושב שזה מעורר קצת תמיהה מה עוד דורשים מאתנו.

אשר לסטר: אני רוצה להגיד במפורש: אנחנו לא באנו להקל על אף אחד עם הנהלים שלו.

אשר לסטר: אנחנו מחויבים לסטודנטים, ורק לסטודנטים, לא לאף משרד ממשלתי.

אשר לסטר: אם זה נושא הדיון, אני חושב שהוא יכול להיות מאד קצר.

אשר לסטר: אבל אם רוצים לפתוח את הדיון בשאלה איך בכל אופן לאפשר לנו גם לבצע לשתי הקבוצות האלה את הקורסים, גם לאפשר להמשיך לעבוד עם קבוצות נוספות שמתקשרות אלינו מחו"ל ושואלות מה קורה, וגם בארץ – אם רוצים לדון על זה, אני חושב שהדיון יכול להיות מאד פורה, אבל בשביל זה יש צורך בשיתוף-פעולה של משרדי הממשלה.

צבי הנדל: מר בר-יוסף, נציג משרד העבודה.

צבי הנדל: תמסור דרישת-שלום לשר שלך.

צבי הנדל: אני לא זוכר אם הוועדה שלחה אי-פעם מכתב מהוועדה לאיזה שהוא שר ולא קיבלנו תשובה.

צבי הנדל: לא קיבלתי ממנו תשובה עד היום.

צבי הנדל: שאלתי היא אם במשרד העבודה יש מחשבה מחודשת, יש על מה לדבר כדי בכל-זאת לעבוד עם "תל-רן"?

רון בר-יוסף: בעקבות הפנייה שלך ובעקבות הדיון שהיה כאן, ניסינו להרחיב את מעטפת היכולות שלנו למקסימום.

רון בר-יוסף: נדברנו עם משרד הקליטה ועם אחרים, ובסופו של דבר הצענו תוכנית שבנויה על 1,200 שעות ועל שלושה חודשי התמחות בעבודה מעשית ועל גוף, שאמרתי את זה בפעם הקודמת ואני לא מייצג אותם, אבל אין לנו אפשרות להשוות בין שני הגופים האלה.

רון בר-יוסף: אנחנו מחויבים לגוף שנמצא ברשימת המל"ג ואנחנו לא רשאים לשלם תעריף אחד לגופים אחרים.

רון בר-יוסף: מה לעשות, אנחנו לא רשאים לשלם את התעריף הזה.

צבי הנדל: אתה מתכוון ל"תל-רן"?

רון בר-יוסף: בלי קשר לגוף שיבצע.

רון בר-יוסף: לגופה של התוכנית, אנחנו הצענו תוכנית שהיא לא שונה מההבטחות שניתנו, אם ניתנו.

רון בר-יוסף: אבל נניח, הצענו תוכנית שתתן תשובה באמת לכל הפינות האפשריות, והצענו תוכנית שלמיטב דעתם של אנשים שעוסקים בנושא הזה הרבה שנים במשרד העבודה, תיתן את הסיכוי הגבוה ביותר למי שיסיים אותה, למצוא עבודה מתאימה.

רון בר-יוסף: אנחנו לא במעמד להיכנס לוויכוח עם חברה פרטית.

רון בר-יוסף: אנחנו עובדים עם למעלה מ-300 חברות שניגשות למכרזים ומבצעות פעולות, ולכן אין לנו שום נכונות ויכולת להתווכח.

רון בר-יוסף: מי שמעיד על עיסתו זה בסדר גמור, אנחנו לא רוצים לומר כלום, אבל העמדנו את הקורס הטוב ביותר שניתן להעמיד.

רון בר-יוסף: אני אומר את זה באחריות מלאה ובשם מי שממונים אצלנו על הנושא הזה.

רון בר-יוסף: אמרתי שאין לנו אפשרות לעבוד עם החברה הספציפית הזאת.

צבי הנדל: אני פונה כעת לסטודנטים.

צבי הנדל: האם ההצעה שמשרד העבודה הציע לכם לגבי המכללה נראית לרוב הקבוצה או לא?

אנה בינשטיין: אנחנו קיבלנו מכתבים ממשרד העבודה, עם התוכנית של מכללת "אחווה", ורוב הקבוצה לא חתמה על המכתבים.

צבי הנדל: כי נראה לכם שזה לא מתאים?

אנה בינשטיין: זה באמת לא מתאים לנו.

אנה בינשטיין: אמרנו את זה לפני כמה זמן.

אנה בינשטיין: זאת אותה תוכנית שהיתה קודם, אין מה להוסיף.

צבי הנדל: האופציה היחידה הקיימת כרגע היא שהמדינה לא עושה שום דבר וזאת טובה מתוך רוחב לב שעושה "תל-רן" למשרד העבודה.

רון בר-יוסף: אנחנו לא עובדים עם גופים שעוסקים בצדקה.

צבי הנדל: יש פה סטודנטים שלא רוצים ללמוד ב"אחווה".

צבי הנדל: לכל אחד מהם יש תואר ראשון לפחות, אולי תואר שני ושלישי.

צבי הנדל: זאת אומרת, הם יודעים מה הם רוצים, הם בתחום, והם אומרים: זה לא מתאים לנו, לא בשביל זה באנו.

רון בר-יוסף: אבל מה ההצעה?

רון בר-יוסף: הרי אמרתי שאין לנו שום אפשרות להעדיף את חברת "תל-רן" על שום גוף אחר, בוודאי לא בצורה כזאת.

רון בר-יוסף: אין לנו שום אפשרות לשלם להם תעריפים שחורגים מכל פרופורציה שמגיעה להם.

צבי הנדל: אבל אמרת שמצאתם פתרון עם מכללת "אחווה", לתת שלושה חודשי עבודה מעשית.

רון בר-יוסף: נכון.

צבי הנדל: אז את זה אפשר לעשות גם עם "תל-רן".

רון בר-יוסף: אפשר לעשות את זה עם כל אחד, אבל זה עדיין לא מכסה.

רון בר-יוסף: וגם לוח הזמנים שכבר נסע קדימה יקשה עלינו מאד לעבוד היום עם גוף כזה.

רון בר-יוסף: אין לו שום סיכוי היום לעבור אצלנו מכרז.

רון בר-יוסף: המכרזים שהיו לנו ביחד כבר בוטלו, כי יש להם אורך חיים מוגבל.

רון בר-יוסף: היום ללכת לחברת "תל-רן" זה דבר לא רציני מבחינתנו.

רון בר-יוסף: זה לדעתי יכשיל את הקבוצה.

רון בר-יוסף: בסופו של יום, להערכתנו, גם אם היינו יכולים לעבוד עם חברת "תל-רן", היינו עושים שירות רע מאד לעולים.

רון בר-יוסף: הם אולי מומחים במקצועם אבל הם אינם מכירים את תנאי הארץ.

רון בר-יוסף: להערכתנו, ועל סמך דבריה של מנהלת מרכז הקליטה, לא כולם עשויים מקשה אחת, יש להם דעות לכאן ולכאן.

רון בר-יוסף: לכן הצענו את התוכנית הטובה ביותר, הגמישה ביותר, שבסופו של דבר היתה מביאה אתנו למטרה.

רון בר-יוסף: דרך אגב, זה גם היה תורם הרבה לעידוד העלייה, משום שאחרים היו רואים הצלחה של קבוצה אחת וממשיכים הלאה.

רון בר-יוסף: אנחנו מפקפקים מאד ביכולת של חברת "תל-רן" לסדר עבודה לאנשים.

רון בר-יוסף: אנחנו מכירים היום את המצב, אנחנו מכירים את היכולות שלהם, ואנחנו לא היינו עובדים אתם.

רון בר-יוסף: לבקשתך ניסינו, אבל התנאים אינם מאפשרים לעשות את זה.

רון בר-יוסף: הדרישות שלהם לא מתקבלות על הדעת.

יורי שטרן: אני חושב שאנחנו מטעם הוועדה יכולים לפנות למערכת של ספר השיאים של גינס כדי שהסיפור הזה באמת ייכנס לתולדות האנושות כשיא של טמטום ביורוקרטי.

מרינה סולודקין: זה לא טמטום, זה חוסר אחריות.

מרינה סולודקין: אני בדקתי את תולדות החיים של האנשים.

מרינה סולודקין: כולם בעלי תואר שני ושלישי, וב"אחווה" עובדים מורים שאין להם תואר שלישי.

מרינה סולודקין: אני מצטערת, אני מפקפקת ביכולת של מכללת "אחווה" להדריך את האנשים האלה.

מרינה סולודקין: אני אומרת לך, אדוני, שלי כחברת כנסת מ"ישראל בעלייה" יש ניסיון מאד רע עם "אחווה", שהוא סמינריון למורים שעובדים בבית-ספר יסודי, ששם יש התייחסות מאד מסוימת לעולים.

מרינה סולודקין: לפני שנתיים הייתי צריכה קבוצה של מורות לבית-ספר יסודי, הגיעו אליי והסבירו לי מה קורה ב"אחווה".

מרינה סולודקין: "אחווה" הוא מקום טוב למורים בבית-ספר יסודי.

מרינה סולודקין: איך משרד מקצועי יכול לשלוח למכללת "אחווה" אנשים שלמדו באוניברסיטה את נושא החלל?

ויקטור בריילובסקי: גם אני רוצה לומר כמה מלים, מפני שפרט לעובדה שאני חבר כנסת אני גם פרופסור בדיוק בתחום מדע המחשב, ואני יודע שהמצב עכשיו בשוק הוא לא קל.

ויקטור בריילובסקי: יש עכשיו שינוי גדול בהשוואה למה שקרה לפני שנה, ועכשיו יש צורך באנשים בעלי רמה גבוהה.

ויקטור בריילובסקי: רמה אחרי קורס פרימיטיבי באיזה שהוא מקום עכשיו לא הולך בכלל.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו שומעים פה הצעה מאד רצינית של "תל-רן", שמלבד הקורס הם מוכנים לתת הבטחה שבסיום הקורס התלמידים יוכלו למצוא עבודה, וזה דבר חשוב ביותר עכשיו.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו מאמינים להבטחה הזאת.

ויקטור בריילובסקי: אחרי הקורס של התחלת לימודים את מדעי המחשב במכללת "אחווה" אין שום סיכוי למצוא עבודה.

ויקטור בריילובסקי: לכן קשה לי לשמוע את דברי ההשוואה שלך בין "אחווה" ל"תל-רן".

ויקטור בריילובסקי: זה פשוט לא רלבנטי.

מרינה סולודקין: למה אנחנו מדברים רק על "אחווה" ו"תל-רן"?

מרינה סולודקין: יש האוניברסיטה העברית, יש הטכניון.

מרינה סולודקין: למה לא שולחים אותם למקומות המתאימים?

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו עושים בושה למדינה כשאנחנו מדברים רק על המקומות האלה.

יורי שטרן: אם החברה תיתן את הקורס שלה חינם, האם הפיקוח של משרד העבודה ולכן גם אישור לתעודה - - -

צבי הנדל: הוא לא רוצה פיקוח, אם קראתי נכון את המכתב.

יורי שטרן: ללא פיקוח של משרד העבודה וללא אישור לתעודה נופלת כל המסגרת הזאת, כולל התעודה שאתה נותן.

יורי שטרן: צריכה להיות תעודה מאושרת על-ידי משרד העבודה, כי אחרת הסוכנות לא תוכל לממן את השהות במרכז קליטה.

יורי שטרן: זאת פורמליות שהיא חלק מההסכם.

יורי שטרן: זאת אומרת, אם הצעד הזה של החברה, שהוא צעד הפגנתי, היה יחד עם זאת נכנס למסגרת המקובלת של קורסים מאושרים על-ידי משרד העבודה, לפחות הפרוייקט היה מתקיים, למרות שהכל נראה לי חלם, אבל רק כדי שהדבר הזה לא ייפול נראה לי שזה הפתרון.

צבי הנדל: הבנתי את הפרינציפ.

צבי הנדל: כרגע לפחות אין פתרון.

צבי הנדל: אני מציע קודם לנו, ואחר-כך לכל היושבים פה.

צבי הנדל: אנחנו צריכים לעשות מאבק שונה מזה שעשינו עד עכשיו, ואני רוצה שכולנו נירתם אליו, כדי לסגור את הפרשה הזאת.

צבי הנדל: אני לא רוצה להיות שופט ולומר מי צודק ומי לא צודק.

צבי הנדל: בקונסטלציה הקיימת עכשיו, בעיניי, בגלל רצון הסטודנטים ובגלל עוד כמה דברים, מי שצודק, וזה לא בהכרח נכון בבית משפט, זו חברת "תל-רן".

צבי הנדל: אני רוצה לעשות את זה בשני שלבים.

צבי הנדל: קודם-כל לנצל את רוחב לבו של מר לסטר, מנכ"ל "תל-רן", אם הוא עדיין עומד בדבריו, לבדוק אם הסוכנות היהודית, בנוסף למכתב שקיבלנו ממשרד הקליטה, משלימה את הדרישה, דהיינו להישאר לגור וכו', ומשרד הקליטה נותן את התשלום כפי שדיברנו קודם - אלה התנאים הבסיסיים כדי שרוחב לבו של "תל-רן" יתקיים.

צבי הנדל: אם הקטע הזה סגור, יושבים פה כרגע חברי כנסת של שלוש מפלגות רלבנטיות, ואפשר לצרף עוד.

צבי הנדל: אני כבר דיברתי על זה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

צבי הנדל: אני מניח שיש לו עוד כמה בעיות לטפל בהן, כי עדיין לא קיבלנו תשובה.

צבי הנדל: גם משר העבודה לא קיבלתי תשובה.

צבי הנדל: התפקיד שלנו הוא לדאוג לכך שהענין הזה לא ינוצל לרעה, ולמרות התנדבותו יקבל מר לסטר את התשלום, פחות או יותר על-פי הכללים שמוכנים לשלם.

צבי הנדל: אני רוצה התחייבות שלכם, והיא נרשמת בפרוטוקול, שאתם עוזרים לי בענין הזה, כי כנראה העקשנות היא כל-כך גדולה שאני לבד לא אסתדר.

צבי הנדל: אנחנו נעשה מאמצים.

צבי הנדל: מר לסטר מתחיל את זה בהתנדבות ואני מקווה שהוא יסיים את זה לא בהתנדבות.

קלאודיה כץ: מהתשובה של מר לסטר אני מבינה שהוא לא מסכים שהעולים יקבלו דמי קיום.

קלאודיה כץ: אמרת שזאת לא עזרה למשרד הקליטה.

קלאודיה כץ: אני מסכימה, אתה אכן עוזר לעולים, אבל אם לא נקבל דו"חות נוכחות, בעד מה נשלם דמי קיום?

קלאודיה כץ: אנחנו מצפים למינימום הזה של שיתוף-פעולה, כי את כל החריגות האפשריות עשינו והלכנו נגד כל הכללים.

קלאודיה כץ: אנחנו לא היינו אמורים לשלם דמי קיום אלא המוסד לביטוח לאומי, ועוד הרבה דברים.

קלאודיה כץ: כל הזמן אנחנו הולכים על חריגות אפשריות ובלתי-אפשריות לטובת העולים, אבל יש דברים שגם אתם לא מקבלים שום תשלום נגד קבלה.

צבי הנדל: משרד הקליטה הוא בוודאי לא הילד הרע בהקשר הזה של לפנים משורת הדין, או לא.

אשר לסטר: אני לא רוצה להגיב על הדברים שנאמרו פה על מכללת "אחווה".

אשר לסטר: רק אומר שמה שנאמר פה זה עוד בחסד.

אשר לסטר: אני רוצה שתבינו לגבי מכללת "אחווה", שבכלל לא מדובר על אקדמיה, לא מדובר על מכללה.

אשר לסטר: מדובר על מכינה לבגרות.

אשר לסטר: אני נסעתי לשם לראות על מה מדובר.

אשר לסטר: בפרוספקט שלפני

אשר לסטר: כם כתוב: המכינה לבגרות של "אחווה".

אשר לסטר: הם מלמדים או מקצוע אחד לבגרות או שני מקצועות או שלושה מקצועות.

אשר לסטר: מה הקשר שלהם לנושא מחשבים, להכניס אקדמאים בעלי תואר שני ושלישי, כשהם יכולים ללמד שם את המורים?

אשר לסטר: הם מעולם לא עשו קורס, הם לא לימדו עולה חדש, הם מעולם לא דיברו עם ראש צוות איך אני מכניס את העולה החדש לעבודה.

אשר לסטר: ולהם משלמים פי עשר.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני חושב שנעשה נכון אם נעביר את החומר למבקר המדינה.

אשר לסטר: אני מבקש עוד להגיב.

אשר לסטר: אני לא רוצה להעריך מוסדות אחרים, כמו שעושים לי.

אשר לסטר: אני רוצה לתקן שני דברים.

אשר לסטר: קודם-כל, כתוב במכתב שאני צירפתי פה נספח שאנחנו עשינו עם משרד העבודה שני קורסים.

אשר לסטר: זה פשוט חוסר ידיעה.

אשר לסטר: אנחנו עשינו למעלה מ-35 קורסים במשך 8.5 שנים, ממארס 1993, עם 90% - 100% השמה.

אשר לסטר: אז איך אתה יכול להגיד שאתה לא יכול לסמוך עלינו?

אשר לסטר: דבר שני.

אשר לסטר: אם משרד ממשלתי יכול לעקוף נהלים כמו שמשרד העבודה מציע – בפעם הקודמת הוא דיבר על 800 שעות, שגם זה לפי הנהלים שלכם אסור.

אשר לסטר: אסור לתת ל"עלייה 2000" לפי הנהלים שאתם קבעתם אלא 600 שעות, ועברתם על החוק.

אשר לסטר: אתה יודע טוב מאד על מה אני מדבר.

אשר לסטר: יש מחשבה ויש פנים-מפעלי.

אשר לסטר: להם אסור לתת מחשבה בכלל, ועברתם על נוהל אחד.

אשר לסטר: עכשיו אתם מוסיפים עוד 400 שעות.

אשר לסטר: כשאני ביקשתי אמרתם שבכלל אין על מה לדבר, ועכשיו אני שומע שמדברים על 1,200 שעות.

אשר לסטר: לנו אתם בכלל לא מציעים את זה.

אשר לסטר: דבר שלישי.

אשר לסטר: אתם מציעים שלושה חודשים סטאז'.

אשר לסטר: אני אומר לכם שזו טעות גדולה ביותר, כי אם הוא יילך לסטאז' במקום ספציפי, הרי לא מתחייבים לקבל אותו שם.

אשר לסטר: הוא יהיה ספציאליסט בתחום הזה ולא יקבלו אותו, ואחר-כך הוא צריך להתחיל ללמוד את כל החומר שהוא שכח במשך שלושת החודשים האלה.

אשר לסטר: איפה הידע המקצועי שלכם שאתם כל-כך יכולים להגיד על "תל-רן" שאי-אפשר לסמוך עליה, כש-8.5 שנים כן סמכתם עליה, ולוקחים מכללה שמכינה חיילים משוחררים למקצוע, שניים או שלושה מקצועות לבגרות?

צבי הנדל: את הקטע הזה תשאיר לנו.

אשר לסטר: דבר אחרון.

אשר לסטר: אני חושב שהשאלות האלה הן שאלות מאד נוקבות שאתם צריכים לענות עליהן.

אשר לסטר: איפה המכרז שעשיתם?

אשר לסטר: למה לא הזמנתם אותי למכרז?

אשר לסטר: איפה כל הנהלים שאתם עובדים לפיהם?

אשר לסטר: איך אתם לא מחייבים אותם בדברים שאתם מחייבים אותי?

אשר לסטר: מה פתאום אתם קובעים שמכללה היא יותר טובה מחברה פרטית?

אשר לסטר: מה, אתם משרד העבודה?

אשר לסטר: אתם דואגים למוסדות אקדמאים, או שאתם צריכים לדאוג לעולים?

אשר לסטר: איך אתם יכולים לעבור על נהלים?

אשר לסטר: שלושה חודשים אתם אומרים שיש רק נוהל אחד שאתם לא יכולים לעבור עליו?

אשר לסטר: האם ישבתם מול משרד האוצר ואמרתם: רבותיי, עשינו טעות?

אשר לסטר: למה אתם לא בודקים את איכות העבודה שלי?

אשר לסטר: איפה כל זה?

אשר לסטר: פשוט, להכריז פה שאנחנו לא שווים ו"אחווה" שווים?

אשר לסטר: – בסדר, נגיד שאני מקבל את זה, אבל בדקתם אותנו?

אשר לסטר: ניסיתם לעבור על הנוהל שאתם בעצמכם קבעתם?

אשר לסטר: מה זאת אומרת אי-אפשר?

אשר לסטר: מה זה, תורה מסיני?

אשר לסטר: איפה כל זה?

אשר לסטר: אני מתנצל על ההתפרצות.

לריסה לנין: זו פעם שלישית שאני בישיבה עם משרד העבודה והרווחה, ועד עכשיו לא שמעתי שמשהו השתנה מאז הפגישה הראשונה.

לריסה לנין: כולם הולכים לקראת העולים הצעירים שלנו ורק משרד העבודה לא.

לריסה לנין: יש פה משהו לא מובן, שנראה לא בסדר.

ברוך קושזבה: מכיוון שכפי שצוין יש מסורת בהתקשרויות ויש גורמים שיחד אתם בנינו את הפרוייקטים, אנחנו לא יכולים לדעת מה יילד יום ומה בלב איש, ולמה כאשר העולים כבר כאן התפרץ כל הענין.

ברוך קושזבה: לפני שכולם נסעו כולם שילבו ידיים, ואגב, כולם נסעו יחד.

ברוך קושזבה: לא היתה שום מחלוקת כשדיברו עם העולים.

ברוך קושזבה: אני רוצה לומר שגם הסוכנות היהודית מוכנה, וכולנו מדברים בשם העולים.

ברוך קושזבה: הדרך רצופה, כמובן, כוונות טובות, ואתם יודעים לאן מגיעים לפעמים עם כוונות טובות.

ברוך קושזבה: אנחנו גם כן שותפים בענין הזה ואמרנו שבמידה ומשרד הקליטה נענה לנושא ולמטריה שהיא נותנת, הסוכנות מוכנה להשתלב בענין הזה מבחינת המגורים ומבחינת התנאים.

ברוך קושזבה: גם אנחנו, כמו משרד הקליטה, אומרים שכל התוכנית, איפה שהיא לא תהיה, היא ברת פיקוח, גם אם זה גורם פרטי שמחליט עם מי הוא כן ועם מי הוא לא, זו זכותו, אבל ברגע שאנחנו משלבים זרועות אנחנו חייבים להיות ברי פיקוח, כמובן לטובת העולים, והרי אף אחד לא חושב שזה פיקוח רק לשם הנוהל.

ברוך קושזבה: אנחנו לא גורם מקצועי.

מרינה סולודקין: אבל אתם לחצתם על העולים להסכים לתוכנית של "אחווה".

ברוך קושזבה: חס ושלום.

ברוך קושזבה: אנחנו אמרנו שמה שיהיה מקובל על העולים ומה שיהיה מקובל מבחינת ההידברות מול ההצעות השונות, אנחנו נלך בענין הזה.

ברוך קושזבה: לאחר הדיון הקודם שהיה בוועדה זו גם אנחנו עשינו שיעורי בית ואמרנו שבמידה ותהיה מעטפת הולמת, לא רק את הפן המקצועי ולא רק את הפן התעסוקתי, כי אנחנו נתבעים לתת גם מערכת עוטפת, בהשתתפות משרד הקליטה אנחנו מוכנים לתת את חלקנו, ואכן הם יהיו במרכז הקליטה.

ברוך קושזבה: ולכך אנחנו נענים.

ברוך קושזבה: דרך אגב, לפנים משורת הדין אורך השהייה במרכז הקליטה הוא משתנה, כמובן, וזה גם יכול להיות על-חשבון עולים אחרים, שגם הם רוצים להשתלב במערכות האלה.

ברוך קושזבה: גם אנחנו לפנים משורת הדין נענים שבהחלט נהיה מוכנים לתת את חלקנו במשך הקורס, ואכן כך אנחנו עושים.

ברוך קושזבה: אני מצהיר על כך כאן לאור הבדיקה.

צבי הנדל: האם עוד מישהו רוצה להוסיף משהו שמעיק עליו?

צבי הנדל: - אין.

צבי הנדל: לצערי הגדול, מאחר שאין לי זכות חתימה, הדבר היחיד שאני יכול להתחייב לו הוא להשתדל.

צבי הנדל: אני ארתום את חבריי ואני מקווה שיש לנו מספיק כוח לפתור בעיה של פרוייקט לא מסובך כזה.

צבי הנדל: אם יהיה צורך אני אגייס לזה גם את ועדת הכספים ואז יהיה קצת יותר נוח להתגמש עם משרד העבודה.

צבי הנדל: אני מודה לך, מר לסטר, גם אם האמוציות עובדות שעות נוספות, גם אם הגזמת או לא הגזמת, אין לי פרמטרים לבדוק, לא אותו ולא אותך.

צבי הנדל: אני מאחל בהצלחה.

צבי הנדל: אני מודה למשרד הקליטה ולסוכנות היהודית, ובעזרת השם אני מקווה שבמהלך החגים, או מיד לאחריהם נוכל להודות גם למשרד העבודה שייעתר ויפתור את הבעיה.

צבי הנדל: אני מאחל לכולם שנה טובה, כתיבה וחתימה טובה, ושלא יהיו לנו פלונטרים כאלה בעתיד, ושרק נשמח.

צבי הנדל: כל טוב.

קלאודיה כץ: - - - אם אנחנו יכולים להכריז על תאריך מסוים - - -

צבי הנדל: במכתב של "תל-רן" מופיע תאריך, וזה אומר שבתחילת נובמבר מתחיל הקורס.

צבי הנדל: לזה הם התחייבו ואנחנו קיבלנו את ההתחייבות הזאת.

צבי הנדל: מהסוכנות קיבלנו את ההתחייבות שקיבלנו.

אשר לסטר: אני רוצה להבהיר, כדי להסיר כל ספק.

אשר לסטר: אין פה שום התחייבות לא למשרד הקליטה, לא לסוכנות היהודית ולא למשרד העבודה.

צבי הנדל: זאת אומרת שאתה לא רוצה לעשות את הקורס.

צבי הנדל: לא הבנתי מה הקשר בין האחד לשלישי.

אשר לסטר: אנחנו לא ניתן אישורים, אנחנו לא ניתן לפקח, כי עד היום דיווחנו על כל סטודנט מה רמתו, מה הבעיות וכו'.

אשר לסטר: את כל זה לא נעשה, שיהיה ברור.

אשר לסטר: אנחנו לא נשתף פעולה אפילו בטלפון.

אשר לסטר: כל קורס עולה לנו 443,000 שקל.

קלאודיה כץ: אני לא מבינה את זה.

צבי הנדל: אני מאד מבין אותך.

צבי הנדל: אני לא מבין למה אתם לא מבינים.

צבי הנדל: החברה לוקחת על עצמה לעשות קורס חינם.

צבי הנדל: הבן-אדם לא רוצה דו"חות ולא רוצה טלפונים.

צבי הנדל: זה מאד הגיוני.

אשר לסטר: נציג משרד העבודה יושב פה.

אשר לסטר: בבקשה, שיילך למשרד האוצר ויציג בפניו את הבעיה וכך היא תיפתר.

אשר לסטר: הפתרון הוא בידי משרד העבודה ומשרד האוצר.

אשר לסטר: אני מבקש לא לפנות אלינו.

קלאודיה כץ: יש לי פתרון.

קלאודיה כץ: אני מבינה אותך.

קלאודיה כץ: עם זאת, אם אתה באמת רוצה לעזור לעולים, על-מנת שהם יקבלו דמי קיום והוצאות נסיעה, כי אחרת הם לא יגיעו אליך, בעצם זה יישאר ברמת ההצהרה בלבד.

קלאודיה כץ: אנחנו צריכים לקבל דו"ח נוכחות.

קלאודיה כץ: לא באים אליך לפיקוח.

צבי הנדל: את זה יכול לעשות אחד הסטודנטים.

קלאודיה כץ: אנחנו הגזמנו.

קלאודיה כץ: אנחנו עוברים על הכללים ויש גבול לכל דבר.

צבי הנדל: אבל גם הוא עובר על הכללים, והוא עושה זאת מכספו הפרטי, לא מהכסף הפרטי של המשרד.

צבי הנדל: אני לא מסכים אתך, גב' כץ.

קלאודיה כץ: אתה יכול לא להסכים, אבל על-מנת שנשלם כסף לעולים אנחנו צריכים לקבל דו"ח נוכחות ממי שמעביר את הקורס, ואני בטוחה שהוא ינהל את הדו"ח.

צבי הנדל: אתם לא מבינים שזה אמצעי הלחץ היחיד שיש לו.

קלאודיה כץ: מר לסטר, תבוא אלי ונדבר.

אשר לסטר: אני צריך לבוא אלייך?

אשר לסטר: אני לא כתבתי מכתב לשר העבודה ולסגן השר?

אשר לסטר: לא שלחתי לך הצעות?

אשר לסטר: מה עוד אתם רוצים, שאני אזחל על הארץ?

קלאודיה כץ: סליחה, ההצעות שנשלחו אליי היו בענייני משרד העבודה ועניתי לך שאני לא יכולה לדון עליהן בשם משרד העבודה.

אשר לסטר: לא באתי בטענות.

אשר לסטר: אז פניתי למשרד העבודה.

קלאודיה כץ: עבדנו יחד בשיתוף פעולה במשך 8.5 שנים ואף פעם לא היו לנו שום בעיות.

קלאודיה כץ: באף מקום לא אמרנו שהרמה שלכם לא טובה.

קלאודיה כץ: אנחנו גם ציפינו שאם אתם באמת רוצים לעזור לעולים, למשרד הקליטה אין בעיה בענין הזה.

קלאודיה כץ: אם רוצים לשלם כסף לעולים, מדובר על נסיעות ודמי קיום, צריך להעביר דו"ח נוכחות, כמו בכל דבר אחר.

קלאודיה כץ: כשאתה הולך למס הכנסה או למע"מ כדי לקבל החזר, אתה מביא קבלה.

אשר לסטר: אני לא רוצה החזר ממך.

קלאודיה כץ: או שאתה רוצה לעזור לעולים או לא.

אשר לסטר: אדוני סגן השר, אתם מבינים שאני תורם פה 443,000 אלף שקל?

יורי שטרן: אנחנו מבינים את זה מאד, אבל - - -

אשר לסטר: אני רוצה להגיד לך יותר מזה.

אשר לסטר: אני מסכן את קיום החברה שלי ב-900,000 שקל האלה.

קלאודיה כץ: אני מוכנה לשלם בעד ניהול דו"ח נוכחות.

קלאודיה כץ: אנחנו נבדוק את זה.

יורי שטרן: אני אגיד לך בדיוק מה אני הייתי מצפה ממך.

יורי שטרן: אני רואה את הצעד הזה כצעד הפגנתי שאולי יסייע לך ולנו לשנות גם את המערכת המעוותת והמוזרה הזאת שקיימת, והתיקון, אם יתבצע, ההשלכות שלו יהיו גם מייד וגם לאורך שנים.

יורי שטרן: אבל אם אתה עושה את זה רק כז'סטה לישיבת הוועדה, חבל על המאמץ.

יורי שטרן: אם אתה עושה את זה ברצינות, אז הסטודנטים שלך צריכים לקבל תנאי קיום בסיסיים, שכוללים הבטחת הכנסה, שזה הכסף היחידי שממנו הם יכולים לחיות, ושיכון מהסוכנות.

יורי שטרן: את הדברים האלה הגורמים האלה לא יכולים לבצע אלא על בסיס דו"ח נוכחות, לא כדי לפקח על הקורס, אלא כדי לוודא שהם לא משלמים לסטודנט שהגיע לו והוא לא מתייצב ללימודים.

יורי שטרן: הם לא משלמים דמי נסיעה בעד אותו יום שהוא לא הגיע.

אשר לסטר: אני מבקש שתשמעו מה יש לגב' ברודסקי לומר.

אשר לסטר: היא מנהלת השיווק שלנו והיא מוצאת את העבודה לאנשים – אחד-אחד.

אלה ברודסקי: מאד חבל לנו שנוצרת תחושה שאנחנו עושים איזו שהיא ז'סטה, שההצעה שלנו לסטודנטים היא "כאילו".

אלה ברודסקי: זאת אומרת, אתם יכולים לבוא אלינו לקורס, אבל בכל מקרה אין לכם אפשרות.

אלה ברודסקי: יש פרט אחד קטן שגם הסטודנטים יודעים אותו.

אלה ברודסקי: הם שאלו אותנו:

אלה ברודסקי: אם נגיד עכשיו שאין לנו אפשרות לבוא לקורס, האם יש לנו אפשרות בעוד פרק זמן לבוא ל"תל-רן" והאם ההצעה הזאת תהיה בתוקף?

אלה ברודסקי: והם קיבלו תשובה חד-משמעית חיובית.

אלה ברודסקי: לא שאנחנו נעשה אחר-כך קורס לכולם.

אלה ברודסקי: יש לנו קורס פרטי ותמיד אפשר להוסיף אליו כמה אנשים.

אשר לסטר: קורס שעולה 40,000 שקל.

אלה ברודסקי: כן, זה מה שעולים חדשים משלמים מכספם.

אלה ברודסקי: זאת אומרת, הקבוצה הזאת הופכת עכשיו בעצם לסטטוס של עולה חדש רגיל.

אלה ברודסקי: לא מדובר פה על הרעה בתנאים.

יורי שטרן: ודאי שכן.

אלה ברודסקי: אבל ההצעה שלנו היא בתוקף.

יורי שטרן: כל מה שאת אומרת הוא לא נכון.

יורי שטרן: אני מצטער, בוודאי שיש הרעה בתנאים, כי היום הם מקבלים דיור - - -

אלה ברודסקי: אני התכוונתי לעומת עולים - - -

יורי שטרן: אבל הם לא הגיעו כעולים רגילים, הם הגיעו לפי התוכנית.

יורי שטרן: כל מה שאתם עושים פה עכשיו גורם לכך שהסיכום שיושב-ראש הוועדה הציע לדעתי קורס מול עינינו ממש.

יורי שטרן: אם אתם אומרים: חבר'ה, מה שאנחנו מוכנים לעשות עבורכם זה לצרף אתכם לכל קורס שוטף - - -

אלה ברודסקי: לא.

יורי שטרן: אם אתם רוצים באמת לעשות את הצעד הזה ולהגיד: אנחנו היינו צד אחד בהתחייבות הזאת ומשרד העבודה "דפק" את זה, אבל אנחנו עומדים בתנאים שלנו ואנחנו לא רוצים שהדבר הזה ייפול; שהאנשים שבאו למדינת ישראל אמנם במסגרת מאד ברורה, מסגרת מועדפת אבל הם גם שינו את תוכניותיהם האישיות בשביל זה, שהם יסבלו, אנחנו עושים הכל בכדי שהעסק הזה יתקדם ולכן אנחנו אפילו סופגים את העלויות, ההתחייבות שלנו, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, היא לנסות ולהוציא את מה שמגיע לכם ממשרד העבודה ולשנות אולי בכלל את מערכת ההתייחסויות הבזבזנית הזאת.

יורי שטרן: אני מצדי כן אעביר את המסמכים למבקר המדינה, כי זה לא ייאמן.

יורי שטרן: זה שיתוף הפעולה.

יורי שטרן: בשיתוף הפעולה הזה יש עוד פרט אחד קטן והוא נקרא חייהם של העולים, שבאו למסגרת שיש בה שיכון מוזל וסל קליטה, ועוד כמה הטבות שאין לעולה רגיל.

יורי שטרן: אתם עכשיו, בשביל להתעקש על כך שאתם לא משתתפים עד הסוף, אפילו עם הגורמים שכן מוכנים לשתף פעולה, בנקודה הזאת אתם הורסים להם את כל המערכת.

יורי שטרן: הם לא יקבלו דיור אם אין דיווח, הם לא יקבלו החזרים.

יורי שטרן: מדוע אתם עושים את זה, אם כך?

אשר לסטר: אני מבין שזיהית מההתנדבות שלנו שיש לנו מצפון ואתה פונה אל המצפון שלנו.

יורי שטרן: אני לא פונה אל המצפון, אני פונה אל ההיגיון.

אשר לסטר: אנחנו חברה פרטית.

אשר לסטר: מתנדבים או לא מתנדבים – נעזוב את זה.

אשר לסטר: תפקידנו לדאוג גם לנסיעות לקורס, גם לדיור שלהם.

יורי שטרן: זה לא תפקידך.

אשר לסטר: למה?

אשר לסטר: בגלל שכבר התנדבתי במשהו אחר.

אשר לסטר: זה מה שכבוד סגן השר אומר.

יורי שטרן: לא.

יורי שטרן: אין חצי היריון.

יורי שטרן: או שאתה עושה את הקורס או שאתה לא עושה את הקורס.

יורי שטרן: אם אתה עושה את הקורס, אז יש גם ביורוקרטיה מינימלית.

אשר לסטר: בקורס פרטי אני לא מדווח לאף אחד.

אשר לסטר: הקורס שלי הוא קורס פרטי, כדאי שיבינו את זה.

אשר לסטר: אני לא מתכוון לפתור למשרדי ממשלה חיסכון של 900,000 שקל.

יורי שטרן: אני לא רוצה לשמוע את זה בפעם החמישית.

יורי שטרן: או שאתה מקיים את הקורס ואז כולנו אתך ואנחנו נלחמים יחד אתך, או שאתה לא מקיים את הקורס.

יורי שטרן: אין פה אפשרות לעבור את התהום בשתי קפיצות.

יורי שטרן: אתה נופל באמצע.

יורי שטרן: לא אתה, האנשים נופלים.

יורי שטרן: או שאתה, מתוך עקרון כביכול של אי-שיתוף פעולה לא נותן לאנשים לחיות, ואז אין לך קורס.

יורי שטרן: עשית פה ז'סטה שבהתחלה לכאורה היתה יפה, ועכשיו אנחנו רואים אותה כמאד לא יפה.

יורי שטרן: או שאתה כן מקיים את הקורס, ואז למרות שאתה חברה פרטית אתה סופג טעויות, ואנחנו מאד מעריכים את זה, אבל את הדבר המינימלי שמחייב את המערכת לשלוח להם דו"חות נוכחות שמאפשרים להם לשלם לאנשים, שאני מבין שאתה עומד על העיקרון הזה ולא על הטכנולוגיה של הענין – אז אין עיקרון כזה.

יורי שטרן: העיקרון פה הוא או שאתה עושה את זה או שאתה לא עושה את זה, ואין באמצע.

יורי שטרן: מה שאתה עושה הוא 'אין עשייה', כי אין לך קורס.

אלכסיי מונסטירסקי: אני לא מעוניין שאחרי ההידברות של היום נישאר נפגעים מהמצב.

אלכסיי מונסטירסקי: אנחנו מבקשים מהוועדה לדאוג שנקבל דמי קיום והוצאות נסיעה, שזה הדבר הפשוט ביותר.

אלכסיי מונסטירסקי: אני מרגיש שאנחנו נצא מהישיבה הזאת קרחים מכאן ומכאן.

מיכאל נודלמן: אני אומר שאנחנו צריכים לבקש, לא לצעוק.

מיכאל נודלמן: בתור חבר הכנסת אני מבקש ממך, לאחר שעשית 90% מהדרך, שתעשה את יתר 10%.

מיכאל נודלמן: אנחנו מוכנים אחר-כך להילחם.

מיכאל נודלמן: סגן השר יורי שטרן הזכיר את מבקר המדינה.

מיכאל נודלמן: אנחנו מוכנים לפנות לשר האוצר ולשר העבודה והרווחה, אבל בתנאים כאלה שאתה לא מוכן לתת דיווח זה לא יילך.

מיכאל נודלמן: לכן אני מבקש עוד פעם לשקול את הדבר ואולי אפשר לפתור את הבעיה.

מיכאל נודלמן: אני מבין את המצב שלך ושל החברה שלך, אבל כדי ללכת עד הסוף אנחנו צריכים גם שיתוף-פעולה מצדך, כולל ההטבה הזאת.

אשר לסטר: אני מעריך את הגישה הסימפטית שאתה הצגת פה.

אשר לסטר: בשבוע הראשון ישבנו ועשינו סימולציה מה הולך לקרות פה, והבנו שזה בדיוק מה שהולך לקרות פה.

אשר לסטר: למרות זאת אנחנו לא נשתף פעולה בנושא דיווחים ובנושא של מגע עם משרדי ממשלה, אלא אם כן זה יהיה על בסיס עסקי.

אשר לסטר: אני חושב שאת הבקשות, או התביעות, או אפילו פנייה למבקר המדינה ואולי אפילו לבג"ץ צריך להפנות למשרד העבודה.

אשר לסטר: משרד העבודה קיבל החלטה שגויה, ואני נלחם נגדה.

אשר לסטר: נכון אמר היושב-ראש.

אשר לסטר: אנחנו חושבים שההחלטה הזאת פוגעת בעולים מבחינת הרמה של הקורס וכל מה שדיברנו עליו לפני כן.

אשר לסטר: משרד העבודה הוא הכתובת.

אשר לסטר: באגף הכשרה שלו יש 300 מיליון שקל.

אשר לסטר: הוא מוכן לשלם פי עשר, רק לכתובת הלא נכונה.

אשר לסטר: למה, לדעתכם, הסטודנטים רוצים דווקא את הקורס שלנו?

אשר לסטר: במסגרת בקשות, תאמינו לנו, אנחנו תורמים הרבה מאד, אבל יש פה עיקרון.

אשר לסטר: אתם צריכים להבין שההתנדבות הזאת שלנו מסכנת את קיום החברה שלנו מבחינת עלויות, ומשרד העבודה לא מתייחס לזה.

אשר לסטר: לכן התשובה היא שלילית.

אנה בינשטיין: אני פונה לאשר לסטר בבקשה מיוחדת בשם קבוצה שמונה 27 משתתפים שמאד מעוניינים ללמוד בקורס הזה.

אנה בינשטיין: אנחנו חיכינו, לא באשמתנו, זמן רב.

אנה בינשטיין: אנחנו בעלי משפחות ויש בינינו גם בעלים שאינם עובדים.

אנה בינשטיין: רק חלק קטן מהקבוצה יוכל להשתתף בקורס המוצע בתנאים אלה, ורוב האנשים, בשל בעיית הקיום לא יוכלו להשתתף בקורס המוצע.

אנה בינשטיין: אני מבקשת ממר לסטר למצוא כעת פשרה ולהביא לפתרון הבעיה.

ויקטור בריילובסקי: חבל מאד לראות שכל התוכנית קורסת בגלל פרט מאד קטן.

צבי הנדל: סליחה, אתם לא הקשבתם לדברים שאמר מר לסטר.

צבי הנדל: הוא הציע פתרון.

צבי הנדל: הוא אמנם אמר את זה בחוסר התלהבות, אבל הוא הציע פתרון.

צבי הנדל: הוא אמר: על בסיס עסקי.

צבי הנדל: כלומר, יכול להיות שהוא צריך להחזיק מזכירה בחצי משרה כדי לעשות את הדיווח.

צבי הנדל: אז בבקשה, שמישהו ישלם בעד החזקת מזכירה בחצי משרה.

צבי הנדל: הוא לא מוכן להתנדב יותר מכפי שכבר הסכים להתנדב.

צבי הנדל: זה מה שהוא אמר.

צבי הנדל: בניגוד לידידי הטוב, שבדרך-כלל אני מקבל את עצותיו, אני מאד לא מסכים עם כעסך על מר לסטר, למרות שאני כועס, כי המצב מרגיז מאד.

צבי הנדל: יש עכשיו שתי אפשרויות.

צבי הנדל: אפשרות אחת – שאנחנו מתפזרים ואין קורס, אנחנו עושים מה שאנחנו עושים, מצליחים או לא מצליחים.

צבי הנדל: אפשרות שנייה – בשביל השקט הנפשי של הסטודנטים, ומאחר שממילא יש רצון טוב, ואני מקבל שיש רצון טוב מטעם "תל-רן", שנצא מפה עם סיכום שהקורס מתקיים.

צבי הנדל: משרד הקליטה והסוכנות היהודית לגבי איזה דו"ח שהם רוצים, או איזה שירות שהם רוצים מ"תל-רן", יישבו אתו ויסכמו את זה.

צבי הנדל: אם לא יתקבל כסף נורמלי ממשרד העבודה, תצטרכו להתחייב על השירות שאתם רוצים, שאני מניח שזה לא מי-יודע-מה, ואז אפשר לצאת לדרך, לקורס.

צבי הנדל: אלה שתי האפשרויות.

צבי הנדל: פרט לעובדה שנשמיץ זה את זה ונתעצבן וכו', אינני רואה כרגע אלטרנטיבה שלישית בנוסף לשתי האפשרויות שמניתי.

קלאודיה כץ: אני אומרת שאין שום בעיה לשלם ל"תל-רן" בעד העסקת מזכירה בחצי משרה.

אשר לסטר: אין לנו בעיה טכנית לדווח.

אשר לסטר: יש לנו מערכת ממוחשבת והיא מדווחת שנים למשרד העבודה בצורה טובה מאד.

קלאודיה כץ: אנחנו נמצאים כאן במצב מאד לא טוב.

קלאודיה כץ: אני מבינה שלמר לסטר יש טענות לממשלה כולה, מאחר שאמרת שאתה לא רוצה לעזור לממשלה.

קלאודיה כץ: כולנו באותה קלחת, אבל יש עולים, חיים ונושמים, וגם אוכלים, והם צריכים לאכול משהו גם בחגים.

קלאודיה כץ: אנחנו מאד רוצים לעזור לעולים, כי גם התוכנית הזאת צריכה להיות תוכנית טובה, ואנשים לא צריכים להתעכב בגלל דברים כאלה ולהעביר את הפידבק הלאה, כי אנחנו צריכים את העלייה לקיום של כולנו, ואין שום סיבה בעולם שלא נצא מכאן עם סיכום מתקבל על הדעת.

קלאודיה כץ: יש כאן התחייבות של חברי הכנסת, שאני מאד מכבדת אותה, להילחם ולנסות לעזור בצורה כזו או אחרת.

קלאודיה כץ: אבל כדי להתחיל, הצעד הראשון הוא מכלול הדברים, כי אף לא אחד מהם יוכל להתקיים, לשכור דירה וגם ללמוד.

קלאודיה כץ: לכן צריך להחליט אם אנחנו רוצים לעזור להם או לא.

קלאודיה כץ: בואו נסגור את זה כאן ולא נשאיר חצי סיכום שאחר-כך לא ייצא ממנו דבר.

ברוך קושזבה: אני חוזר למשפט שנאמר בתחילת הישיבה, שאם המכתב היה ידוע מראש, לא היה צורך לקיים את הישיבה הזאת.

ברוך קושזבה: זה הכל.

אשר לסטר: תשובתנו היא שלילית לגביו, כי אז לא היה צורך בפגישה.

ברוך קושזבה: אתה אומר את זה על דרך השלילה.

ברוך קושזבה: חשבתי שאתה אומר את זה על דרך החיוב.

אשר לסטר: אנחנו לא ניתן שום דיווח.

ויקטור בריילובסקי: אולי אפשר להגיע לפשרה שאחד הסטודנטים מהקבוצה יהיה אחראי על הדו"ח וזה יהיה הפתרון.

אשר לסטר: לפי דעתי מי שהיה יושב פה בצד היה אומר: אני נמצא בתיאטרון אבסורד.

קלאודיה כץ: נכון.

אשר לסטר: יש חברה שמוכנה לתרום ועליה מפעילים את כל המצפון ואת כל המוסר.

אשר לסטר: למה?

אשר לסטר: בגלל שתרמת אתה "דופק" את העולים.

אשר לסטר: סליחה על הביטוי.

צבי הנדל: כולם צדיקים פה.

צבי הנדל: רבותיי, אני הבנתי את הפרינציפ.

צבי הנדל: נכון לרגע זה יש אופציה אחת.

צבי הנדל: כרגע אין קורס.

צבי הנדל: אנחנו נצטרך לעשות מאמצים, לא ליד השולחן הזה, ואם נצליח יהיה קורס.

צבי הנדל: אני מאד מקווה שאת המאמצים שלנו נעשה באופן הזריז ביותר כדי שמה שפחות זמן תהיו תלויים באוויר.

צבי הנדל: לצערי הגדול, היום לא הצלחתי.

צבי הנדל: תודה רבה לכם.

צבי הנדל: הישיבה נעולה.

צבי הנדל: - - - - - - - - -