ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 133, 2001-03-22 00:00

נעמי בלומנטל: ברוכים הבאים.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע קצת מכם, משום שקיבלתי די הרבה חומר סביב הנושא של הצעת חוק.

נעמי בלומנטל: אני רק אסביר בכמה מלים.

נעמי בלומנטל: מנסיוני, למשל כשהקימו את בית מורשת בגין ובית מורשת רבין ראיתי שכאשר דברים נחקקים הם כאילו חקוקים בסלע ואז יש תקציבים, יש מבנה ויש התייחסות רצינית.

נעמי בלומנטל: הבנתי ש"בהלצ'ין" וגופים אחרים נתונים לחסדי שר זה או שר אחר, או תקציב כזה ואחר, מהסוכנות או שלא מהסוכנות.

נעמי בלומנטל: מה שקורה בפועל, שהתקציבים אינם יציבים, אי אפשר לתכנן את העתיד, אי אפשר לתכנן פעילות בצורה יעילה.

נעמי בלומנטל: אני אשמע את כל אלה שמתנגדים לחוק, ואני בטוחה שגם האוצר יתנגד.

נעמי בלומנטל: גם חבר הכנסת לשעבר אדיסו מאסלה היה שותף לעניין, אולי לא לחקיקה אבל היה לו חוק מקביל.

נעמי בלומנטל: הכוונה היא להקים בית מורשת בתור הוקרה וגם כמקום מרכזי שבו ירוכזו מחקרים שקשורים לעולי אתיופיה, לעלייה, לכל הסיפור, להיסטוריה.

נעמי בלומנטל: אני יודעת שיש הרבה מקומות בהם יש כבר פעילות, אבל היה רעיון להקים את הכל ביחד, כאשר לצד בית המורשת רצינו שתוקם גם האנדרטה.

נעמי בלומנטל: כרגע יש בעיות עם קיבוץ רמת רחל, זה לא קיים יותר וצריך מקום אחר.

נעמי בלומנטל: חשבתי שאפשר לתכנן משהו שיהיה משותף, מצד אחד בית המורשת ולצידו האנדרטה, ונדמה לי שיש תכנון כזה בשטח.

נעמי בלומנטל: כעת אני אשמע מכם ונראה איך אנחנו יכולים להתקדם, אם בכלל, לפני שאני שומעת את נציגי הממשלה.

שושנה בן-דור: אני רואה בפעם הראשונה את הצעת החוק.

שושנה בן-דור: אני חושבת שאמנם הכוונה היא טובה וחשובה, לדאוג לכך שיהיה תיעוד של מורשת יהודי אתיופיה.

שושנה בן-דור: אבל זה לא רק לפרוץ לדלת פתוחה אלא שכבר הרבה מאוד שנים יש מחקר בנושא.

שושנה בן-דור: מה שאפשר לשאוף לו כעת אולי זה מיסוד יותר טוב.

שושנה בן-דור: יש את המרכז "בהלצ'ין", יש אנשים שעובדים בצורה נאמנה.

שושנה בן-דור: אפשר אולי לדרוש חיבור יותר חזק בין אנשי המחקר, שאספו חומר מההיבט המדעי, לבין אנשי הקהילה, שכמובן אין כמותם כמקורות המידע.

שושנה בן-דור: אבל אינני רואה מקום דווקא לעגן את זה בהצעת חוק, כאילו שהדברים לא נעשו בעבר.

שושנה בן-דור: אני חושבת שצריכים פשוט להמליץ על המשך העשייה, להכיר בעשייה שכבר נעשתה ולהביא לתיאום בין אלה שעוסקים בנושא ולתמיכה הממשלתית, שתדאג לכך שמר שלמה אקלה לא יצטרך לרדוף אחר כסף, כפי שקורה כרגע.

שושנה בן-דור: הבאתי כמה דוגמאות מהיבטים שונים, גם מהיבטים אנתרופולוגיים, גם מהיבטים של חקר היסטוריה, גם מאנשים בתוך הקהילה שמתחילים לכתוב על תולדותיהם האישיות.

שושנה בן-דור: השטח הזה איננו מיותם.

שושנה בן-דור: כפי שכתבתי לך במכתב, יצאו מטעם מכון בן-צבי כבר שני כרכים של ביבליוגרפיה על הקהילה, שיש בהם מעל ל-3,000 פריטים, וזה רק עד שנת 1996.

שושנה בן-דור: מאז נכתבו עוד דברים.

שושנה בן-דור: לכן אני קצת תמהה על הצורך כעת לחוקק חוק.

נעמי בלומנטל: האם בני הקהילה מגיעים למכון בן-צבי באופן קבוע?

נעמי בלומנטל: האם בני הקהילה שגרים באשקלון או ברחובות בכלל יודעים על המחקרים ומגיעים לביקורים?

נעמי בלומנטל: האם מתקיימות שם הרצאות אליהן מזמינים את האנשים?

נעמי בלומנטל: אני יכולה לתת עוד כמה דוגמאות.

נעמי בלומנטל: האם היית אומרת שאת ממליצה שלא יהיה להם מרכז משלהם מכיוון שהם יוכלו להגיע למכון בן-צבי ולעשות את הפעילות שלהם שם - לעשות שם סדנאות והרצאות?

נעמי בלומנטל: האם יסדרו להם הסעה למכון בן-צבי?

נעמי בלומנטל: את בעצם אומרת: לא כדאי שיהיה לכם מקום שלכם כי יש את מכון בן-צבי שמשמש לזה.

שושנה בן-דור: זה כלל לא מה שאני אומרת.

שושנה בן-דור: יש את "בהלצ'ין".

נעמי בלומנטל: אנחנו מייד ניכנס לזה.

נעמי בלומנטל: אני ביקשתי את עמדתך.

נעמי בלומנטל: קיבלתי את המכתב שלך וזאת ההערה שלי.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת עכשיו לשמוע את ארגון נאקוץ'.

שושנה בן-דור: ארגון נאקוץ' הוא ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

שושנה בן-דור: אבל הייתי עובדת במכון בן-צבי ובחקר מוסיקה יהודית באוניברסיטה העברית ואני חושבת שצריכים לחבר בין המחקר המדעי שנעשה עד עכשיו לבין המרכז של הקהילה, שהוא כרגע פעיל ויש להגיע אליו ולפתח אותו.

נעמי בלומנטל: לא זה מה שהשתמע מהמכתב שלך, אבל אני שמחה שזאת דעתך.

נעמי בלומנטל: נעבור לשמוע את מר שלמה אקלה, מנכ"ל "בהלצ'ין".

שלמה אקלה: אני המנכ"ל של "בהלצ'ין".

שלמה אקלה: הגוף הזה הוקם אחרי הרבה מאוד שנים של פעילות ובעקבות דיון בבג"ץ בשנת 1996.

שלמה אקלה: בעקבות הפגנה גדולה שהיתה ב-1995 עתרנו לבג"ץ ובג"ץ החליט שהמדינה תקים מרכז מורשת ליהודי אתיופיה.

נעמי בלומנטל: איפה אתם נמצאים עכשיו?

שלמה אקלה: אנחנו נמצאים כרגע בתל-אביב, ברחוב בן-יהודה 9.

נעמי בלומנטל: האם זה בניין יפה מאוד שכולו בית מורשת, כפי שהוחלט בבג"ץ?

שלמה אקלה: הלוואי וכך היה.

שלמה אקלה: זה דירת משרדים.

שלמה אקלה: כרגע אנחנו נמצאים במשרד קטן בן 3 חדרים.

שלמה אקלה: לעצם העניין, ישנה החלטת בג"ץ והחלטה של ועדת השרים להקים מרכז מורשת לאומית בנושא של יהודי אתיופיה.

שלמה אקלה: זה לאו דווקא מרכז מורשת של העדה בלבד אלא הוא אמור לשמש כמרכז לאומי.

שלמה אקלה: הרבה גופים שותפים, כמו הג'וינט, שגם עוזר לנו.

נעמי בלומנטל: מה התקציב השנתי שלכם?

שלמה אקלה: אנחנו לא מגיעים למיליון שקל בשנה.

נעמי בלומנטל: איזה סוג פעילות אתם עושים בדירה הזאת?

נעמי בלומנטל: אני מבינה שלא כל הבניין הוא לרשותכם ולא כתוב בחוץ בגדול "בית מורשת יהדות אתיופיה".

נעמי בלומנטל: אולי ימצאו ברחוב הירקון או בירושלים למשל.

שלמה אקלה: מנסים גם להגיע לירושלים.

שלמה אקלה: היו הרבה נסיונות, גם עם מינהל מקרקעי ישראל, גם עם משרד התשתיות הלאומיות כאשר בראשו עמד השר אריאל שרון.

שלמה אקלה: היו מפגשים, אפילו הציעו לנו אדמה ברמת רחל ליד האנדרטה, אך זה לא יצא לפועל.

שלמה אקלה: למסגרת הזאת יהיו כמה מישורים.

שלמה אקלה: יש לנו היום בתוך המרכז ספרייה עם יותר מ-6,500 פריטים, הרבה ספרים וכתבי עת.

שלמה אקלה: לא מספיק שאנחנו נקים את המבנה אלא צריכים למלא אותו תוכן.

שלמה אקלה: לספרייה הקטנה הזאת מגיעים בממוצע שלושה מבקרים ליום.

שלמה אקלה: זה מוקד מרכזי שנותן שירות לנושא של יהדות אתיופיה.

שלמה אקלה: לא פרסמנו את זה בגדול כי אנחנו לא יכולים לתת שירות לכמות גדולה של אנשים.

שלמה אקלה: כשמגיעים לשם צעירים או סטודנטים אין להם מקום לשבת.

שלמה אקלה: אנחנו גם לא יכולים להשאיל את הספרים כי מכל ספר יש לנו רק עותק אחד ואנחנו נמצאים בשלב של איסוף.

שלמה אקלה: בתוך המרכז הזה יש לנו אילנות יוחסין.

שלמה אקלה: אנחנו מזרימים נתונים לתוך מחשב לגבי השושלת של יהדות אתיופיה.

שלמה אקלה: נכנסו יותר מ-6,000 משפחות.

שלמה אקלה: יש לנו אדם אחד שמסתובב בארץ, רושם את הנתונים ומזרים אותם למחשב.

שלמה אקלה: יש לנו את הביתצ'ין, שזה תחום שנתמך על-ידי הג'וינט ומשרד העבודה והרווחה, שזה גישור ותיווך במשפחות מסוכסכות.

שלמה אקלה: בתחילה היו לנו סניפים ב-4 מחוזות וכיום הגענו ל-20 סניפים.

שלמה אקלה: זה עובד טוב וברוב המקרים מצליחים ליישב את הסכסוכים בתוך המשפחה והמשפחה ממשיכה לנהל את חייה המשותפים.

שלמה אקלה: בזה אנחנו תורמים רבות, גם למנוע את האלימות, גם למנוע הרבה מקרים סוציאליים כאשר המדינה יכולה לעזור להם במתן קצבה.

שלמה אקלה: יש לנו אתר אינטרנט, שפיתחנו אותו לאחרונה.

שלמה אקלה: זה באנגלית כרגע אבל בעתיד הוא אמור להיות ב-3 שפות: אנגלית, עברית ואמהרית, מכמה טעמים.

שלמה אקלה: אנגלית היא שפה בינלאומית, כך שכל מי שרוצה לדעת עלינו יוכל להיכנס ולראות את מה שיש באתר; עברית: זה חשוב גם לילדים שלנו וגם לציבור הרחב הישראלי; אמהרית: אנחנו מעודדים שאותם ילדים גם ילמדו אמהרית ויקבלו את הנתונים דרך האינטרנט.

שלמה אקלה: זה יגרה אותם אולי ללכת ולחקור, לשבת עם ההורים וללמוד מהם על השורשים שלהם.

שלמה אקלה: הייתי מאוד מבקש שד"ר אלי בן-גל, הממונה מטעם "בהלצ'ין" על התכנון וההקמה של המוזיאון, ייתן קצת נתונים איפה אנחנו עומדים מבחינת הקמת המוזיאון.

שלמה אקלה: אולי זה ייתן לכם תמונה מסויימת.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לרגע לדבר או הקונצפט ולכן דווקא רציתי לשמוע כמה מכם מדברים, ואני אשמע עוד אחרים.

נעמי בלומנטל: בעצם הצעת החוק שלפנינו היא הצעת חוק של "בהלצ'ין".

נעמי בלומנטל: זה לא הצעת חוק שהיא נגד "בהלצ'ין".

נעמי בלומנטל: זה בעצם הצעת חוק שבאה למסד את הרעיון של "בהלצ'ין".

נעמי בלומנטל: אפשר לקרוא לזה איך שתמצאו לנכון, אני בוודאי לא מומחית ואני גם לא מדברת אמהרית.

נעמי בלומנטל: הרעיון של הצעת החוק מתבסס גם על הצעת חוק להנצחת זכרו של מנחם בגין (לאחרונה הייתי שותפה לאיסוף כספים כדי לבנות את המבנה).

נעמי בלומנטל: הרעיון הוא שהמדינה בתוקף חוק תהיה חייבת במימון שנתי.

נעמי בלומנטל: נדמה לי שמדינה לא יכולה לבנות מבנה אבל אפשר להשיג שטח מרשות מקומית מסויימת, עם מינהל מקרקעי ישראל, או אפשר להיכנס למבנה קיים.

נעמי בלומנטל: אני יותר תומכת בבניית מבנה, אבל אתם תגידו מה רצונכם.

נעמי בלומנטל: חשבתי שגם טוב שהאנדרטה תהיה ליד המבנה.

נעמי בלומנטל: זה הרעיון של הצעת החוק הזאת.

נעמי בלומנטל: אולי אנשים שכתבו לי כל מיני מכתבים לא מבינים שזה לא בא נגד מישהו.

נעמי בלומנטל: עכשיו הייתי בנתיבות וראיתי שמקימים איזה מרכז ליהדות אתיופיה וגם שם אוספים חומרים ואנשים פעילים.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה מבורך, הכל מבורך.

נעמי בלומנטל: אבל הרעיון מאחורי הצעת החוק הוא שזה לא מתחרה בשום דבר.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שבהמשך הדרך יבואו למכונים הקיימים ויגידו להם: במקום שהחומר יהיה מפוזר, נאסוף אותו ביחד.

נעמי בלומנטל: אבל גם זה לא חייב להיות.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אם יש מקום שהתמחה במיוחד ורוצה להמשיך - זה מצויין.

נעמי בלומנטל: יש לנו את בית התפוצות למשל אבל זה לא אומר שבכל מיני ישובים לא יהיו מכונים כאלה ואחרים.

נעמי בלומנטל: פשוט שתבינו את ההיגיון שמאחורי הרעיון.

נעמי בלומנטל: זה למעשה התממשות של "בהלצ'ין", פשוט כדי שתוכלו לקבל איזה תקצוב ומבנה.

נעמי בלומנטל: יהיה לזה ועד מנהל, פחות או יותר כמו שיש ב"בהלצ'ין".

נעמי בלומנטל: הכל בנוי על נסיון שיש עם מכון "מורשת", שאגב צריך גם מאוד לפתח.

נעמי בלומנטל: זה הרעיון של הצעת החוק המונחת בפנינו: פשוט לקבע מצב שבו המדינה תהיה חייבת על-פי חוק לממן, לדאוג לכך שהכל פועל כשורה.

נעמי בלומנטל: אפשר לשנות את הצעת החוק, אנחנו יכולים לעבור על סעיפים, אפשר להוסיף נציג מפה ונציג משם.

נעמי בלומנטל: פשוט אני רוצה שתבינו את ההיגיון של כל הרעיון.

נעמי בלומנטל: לצערי הרב, אני מוכרחה לומר, אני לא בטוחה שהחוק הזה יעבור.

נעמי בלומנטל: אני יכולה לומר לכם שבקריאה טרומית היתה תמיכה גדולה מאוד של חברי הכנסת.

נעמי בלומנטל: אבל עכשיו אם הממשלה תתנגד - ואני משערת שהיא תתנגד, כי הבלגן שהיה בכנסת בחודשים האחרונים (כאשר לא היה רוב לממשלה המכהנת ולכן היה אפשר להעביר כמעט כל דבר, גם כל מיני חוקים פופוליסטיים) כנראה לא יימשך.

נעמי בלומנטל: אבל עכשיו יהיה מאבק סביב הצעת החוק הזאת.

נעמי בלומנטל: לי נראה שכדאי היה שנירתם על מנת שנצליח, כי להזיק זה לא יכול להזיק.

נעמי בלומנטל: זה רק יכול להועיל.

נעמי בלומנטל: המאבק שלנו לא יהיה בינינו אלא הוא יהיה מול הממשלה, שכנראה תאמר שהיא נורא מצטערת אבל אין לה תקציב.

נעמי בלומנטל: עובדה שאנחנו רואים ש"בהלצ'ין" כל שנה צריך להיאבק, שוב ושוב, ואין שום דבר קבוע.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שנצליח בזה.

אביתר פריזל: מדוע הממשלה מתנגדת?

אביתר פריזל: רק בגלל הנקודה התקציבית?

נעמי בלומנטל: בדרך כלל.

עדנה הראל: יש עוד סיבות.

עדנה הראל: אנחנו נשמח להסביר.

עדנה הראל: יש כאן גם שאלה מבנית.

שלמה אקלה: למרכז הזה יש הנהלה שבה חברים גם אקדמאים, אנתרופולוגים וחוקרים שעוסקים בנושא של יהדות אתיופיה.

שלמה אקלה: העמותה מורכבת מהמון גופים.

שלמה אקלה: בהזדמנות הזאת אני רוצה להציג בעיה מאוד בוערת.

שלמה אקלה: אנחנו מפספסים כאן בעניין התיעוד האורקולי של זקני העדה, שמהם אנחנו מקבלים למעשה את המקור הראשוני, את האינפורמציה על ההיסטוריה, התרבות והמורשת של יהדות אתיופיה.

שלמה אקלה: הזקנים הללו קיבלו את המורשת הזאת מאבותיהם בסיפורים שבעל-פה.

שלמה אקלה: לנו לא היו סופרים שיכלו לכתוב את ההיסטוריה שלנו.

שלמה אקלה: הדבר הזה הולך ונעלם.

שלמה אקלה: בגלל מחסור בתקציב הפסדנו המון זקנים, עם כל המטען שהיה בהם.

אלי בן-גל: התמניתי להקמת ה"בהלצ'ין" ולאחר מכן, כאשר בן העדה שיושב על-ידי קיבל על עצמו את הניהול, התמניתי להיות אחראי על הקמת המוזיאון ליהדות אתיופיה, בהיותי ההיסטוריון להקמת בית התפוצות.

אלי בן-גל: לכן הדברים שלך עוד מחזקים את דברי.

אלי בן-גל: אני חושב שיש 4 תחומים שאפשר לדבר עליהם.

אלי בן-גל: קודם כל יש את תחום המדע, המחקר והאקדמיה.

אלי בן-גל: אין לי ספק שבתחום זה מכון בן-צבי הוא הכתובת.

אלי בן-גל: ברור שהוא הגיע למימדים כאלה ולהישגים כאלה, גם הספריה על שם גוטמן שהקמנו בכספי העזבון, שאף אחד לא יכול להתחרות בהם ואין גם כוונה להתחרות בעבודה המחקרית.

אלי בן-גל: לעומת זה, ברור שמכון בן-צבי הוא לא בית להמוני יוצאי אתיופיה או מקום למפגש.

אלי בן-גל: מבחינה זאת, יש מרכזי קליטה.

אלי בן-גל: אין סיבה להחליף אותם.

אלי בן-גל: הם צריכים להיות קרוב לאותם אנשים בכל איזור.

אלי בן-גל: זה הנושא השני.

אלי בן-גל: שני הנושאים שנראה לי שאין מי שיטפל בהם, והחוק צריך לטפל בהם, הם קודם כל הנושא הסמלי, זאת אומרת לעגן את הרעיון של אנדרטה שתנציח את שמות 4,000 היהודים שמתו בדרך, בעלייה לארץ ואת זכרם.

אלי בן-גל: ודבר שני, זה נושא ההנחלה לציבור הרחב.

אלי בן-גל: אני לא חושב שזה מיועד רק ליהודי אתיופיה אלא למען כלל ישראל.

אלי בן-גל: אני חושב שהסיפור של עליית יהודי אתיופיה, ובכלל קיומם במשך אלפי שנים, בבדידות מוחלטת, בשוני מכל הקהילות האחרות, בעקשנות, בקושי, ועלייתם - אני חושב שגם בעיני הגויים והעולם כולו זה אחד השיאים בתולדות הציונות.

אלי בן-גל: זה מה שאני חושב שחסר בחוק, ליד הנושא המחקרי שצריך להיות בכתובות שונות.

אלי בן-גל: אמרתי שמכון בן-צבי נראה לי הכתובת העיקרית.

אלי בן-גל: הכוונה היא למקום שאפשר להביא אליו קודם כל את המוני הצעירים, החיילים והתיירים, כדי לספר להם סיפור מדהים.

אלי בן-גל: לכן אני רואה את המוזיאון הזה כמוזיאון היסטורי חוויתי.

אלי בן-גל: לא פולקלוריסטי.

אלי בן-גל: לא להראות דברים פיקנטיים ושוליים אלא לספר את הסיפור עצמו בסגנון של בית התפוצות.

אלי בן-גל: כך אני רואה את הדברים.

אלי בן-גל: זה יעשה גם על-ידי דיאורמות משוחזרות.

אלי בן-גל: עד המאה ה-14 אין לנו חומר ממשי.

אלי בן-גל: יש לנו סיפורים, שהם מאוד אמינים, מתברר.

אלי בן-גל: היום ההיסטוריונים יודעים שלסיפורים שעברו מדור לדור יש אכן בסיס היסטורי.

אלי בן-גל: נספר את סיפור הגירתם ובואם של היהודים לאתיופיה; ההקמה של הממלכה העצמאית היהודית בתקופה הקדומה; המרד הגדול נגד הנוצרים, שהיהודים יחד עם עובדי אלילים ניהלו; החזרה של שושלת אקסום והמאבקים; הדיכוי של יהודי אתיופיה בין המאה ה-14 למאה ה-17; נתאר איך הם הצליחו בתחום החומר ובתחום ההלכה, למשל על-ידי קיצוניות בתחום טוהר המשפחה.

אלי בן-גל: הם הרבה יותר דבקים במקורות התורה מאשר הרבה עדות אחרות.

אלי בן-גל: זה אחד הדברים המדהימים, לראות שבארץ עושים להם בעיות לגבי מוצאם היהודי בזמן שיהודי המערב, מרוסיה ועד ארצות-הברית, נמצאים כבר 150 שנים בתהליכים של התבוללות ואילו יהודי אתיופיה הם אלה ששמרו יותר מכל.

אלי בן-גל: אבל הם קטנים, אז שוכחים אותם; להראות את התקופה הקשה של המאה ה-19, ופה יש לנו כבר חומר.

אלי בן-גל: זאת התקופה של המיסיונרים, וכאן ניתן לראות את ההבדל בין יהודי צפון אפריקה, שאליהם הגיעו הצרפתים והקשר איתם נעשה דרך "אליאנס", כלומר כיבדו יחד עם המודרנה את המורשת היהודית, לעומת המיסיונרים האנגלוסקסים שהגיעו עם רצון עז לנצר את היהודים.

אלי בן-גל: דרך אגב, זה אחד הנושאים המרכזיים המסבירים מדוע יהודי אתיופיה, הקייסים, כל-כך התנגדו, לעומת רבני צפון אפריקה, שהילדים ילכו לבתי-ספר של הגויים, כי הם ידעו שזה דרך ישירה להתנצרות, והיום הם משלמים על זה.

אלי בן-גל: הם שמרו על עצמם ובגלל זה הם מתקשים יותר בתהליכים של המודרנה.

אלי בן-גל: אני חושב שהכותרת, מה שצריך להיות הדבר המרכזי, הכללי והכלל-לאומי, זה לבנות בתוך המוזיאון הזה חיזיון אורקולי, עם האמצעים הפנטסטיים שיש היום במוזיאולוגיה, כדי לספר ב-10 דקות את האירוע שכולנו זוכרים, והדמעות נוצצות בעיניים ברגע זה - עלייתם של יהודי אתיופיה, שזה אחד השיאים בתולדות הציונות.

אלי בן-גל: זאת התוכנית ש"בהלצ'ין" יכול להציע בתוך הפרוייקט הזה.

נעמי בלומנטל: עו"ד עדנה הראל, אני מבקשת שתבהירי לנו מה המדינה אומרת.

עדנה הראל: הממשלה קבעה התנגדות ויש לה פנים שונות.

עדנה הראל: הייתי רוצה לדבר קצת על הפנים המבניות, על-פי עמדתנו כמשרד שעוסק בהרבה תחומים דומים.

נעמי בלומנטל: אתם משרד שמעודד למעשה מוזיאונים ומרכזי תרבות.

נעמי בלומנטל: זה התפקיד שלכם.

עדנה הראל: נכון.

עדנה הראל: אני חושבת שבסך הכל מדינת ישראל עוסקת בתמיכה.

עדנה הראל: אני כמשפטנית ניסיתי לבדוק מודלים במדינות אחרות אך לא מצאתי הרבה מודלים.

עדנה הראל: יש מערכת מובנית שבעצם היא חלק אינטגרלי מהזכויות של גופים לקבל תקציב, הזכויות לשוויון וכן הלאה.

עדנה הראל: בסך הכל, בלי צורך להגדיר בחקירה ספציפית ופרטנית לכל נושא ונושא, תחומים שלמים מקבלים תמיכה וסיוע מטעם המדינה לפעילות התרבותית הזאת.

עדנה הראל: לכן הערתי קודם שזה גם עניין מבני.

עדנה הראל: זאת צורה שיש לה יתרונות על פני הקמת מודלים בחקיקה.

עדנה הראל: אני אביא כמה דוגמאות.

עדנה הראל: אנחנו תומכים במרכזי מורשת של יהדות בוכרה, של יהדות כורדיסטן, מרכזי מורשת של עדות שונות, שחלקן גם כן עוסקות באופן משמעותי בהנצחה.

עדנה הראל: מכיוון שהתרבות הישראלית היא תרבות שיוצרת משהו חדש ומודרנה וכולי אז עוסקים הרבה מאוד בהנצחה.

עדנה הראל: אנחנו תומכים גם במוסדות שעוסקים ביצירה על בסיס הדברים המונצחים האלה, כמו למשל בית הקונפדרציה, שמתעסק במוסיקה כורדית, מוסיקה בוכרית וכן הלאה ועידוד קבוצות לפעול בתחום הזה, לחדש ולקיים בתחום הזה.

עדנה הראל: חוץ מזה אנחנו עוסקים בתמיכה במוזיאונים.

עדנה הראל: יש חוק שמסדיר את ההסתכלות הכוללת על המוזיאונים אבל לא מציין כל מוזיאון בנפרד.

עדנה הראל: בית התפוצות, שאת הזכרת, לא הוקם על-פי חוק.

עדנה הראל: הוא הוקם וקיים כתאגיד ונתמך.

עדנה הראל: יש מועצה שמדברת על כללי הכרה, מייעצת למשרד איזה מוזיאונים להעדיף ואיזה לא.

עדנה הראל: אנחנו תומכים בספריות שיש גם לגביהן חוק עם מועצה.

עדנה הראל: הספריות גם כן משמשות להנצחה, ויש ספריות יותר יעודיות ופחות.

עדנה הראל: אני רוצה לרגע לצאת מהפרטים ולחזור לעניין המבני.

עדנה הראל: היתרון בתמיכה במוסדות הוא באמת לאפשר למוסדות וולונטריים עצמאיים לפעול בתחומים השונים של היצירה, של השימור, של המורשת, מתוך יצירת מגוון קבוע ושוטף, דינמי, של פעילות בתחומים השונים.

עדנה הראל: מדוע המדינה תומכת?

עדנה הראל: כי היא אומרת: נכון, מוסדות תרבות, מוסדות מורשת, אף פעם אין להם מספיק, הם לא יכולים לסמוך על כוחות השוק.

עדנה הראל: לכן יש לנו חובה, כחלק מהחובות של המדינה, לתמוך בתחומים האלה.

עדנה הראל: אבל אנחנו מעוניינים שהם יהיו תחומים שאינם מולאמים.

עדנה הראל: הם לא לאומיים אלא הם פועלים באופן עצמאי.

עדנה הראל: יש תחומים שונים שבהם באותה תפוצה יש עמותות שונות שפועלות וזה יוצר מגוון.

עדנה הראל: אחד אולי שם יותר דגש על עניין התרבות והיצירה ואחר על עניין המורשת והמחקר.

עדנה הראל: אני חושבת שזה מודל שבסופו של דבר מוכיח את עצמו.

עדנה הראל: יש הרבה יותר מגוון והרבה יותר יצירה ונדמה לי שגם לגבי הקהילה האתיופית חשוב לנו - וזאת לפחות העמדה שלנו גם בפעולה היומיומית - לראות את הקהילה, על התרבות שלה, כמשהו פעיל, שיוצר.

עדנה הראל: יכול להיות שהיום יש עמותה אחת אבל יש גם עמותות נוספות, למשל בתחום התיאטרון.

עדנה הראל: יש תיאטרון קהילתי אתיופי ויש מי שביקש הכרה כתיאטרון מקצועי אתיופי.

עדנה הראל: לכל עמותה כזאת יש את חבר המנהלים שלה, יש את היצירה ואת הדינמיות שלה.

עדנה הראל: נדמה לי שהצעת החוק הזאת, אם היא מסתמכת על המודל של חוקי הנצחה, עשויה להביא למצב שאנחנו נימצא בעימות איתם מבחינת היומיום.

עדנה הראל: אין לנו פה תרבות מתה שאנחנו רוצים להנציח.

עדנה הראל: יש תרבות שיש לה גם פנים של חיים.

עדנה הראל: ראי לדוגמא את חוק המועצה לתרבות האידיש וחוק המועצה לתרבות הלדינו.

עדנה הראל: הם יצרו מודל של מועצה שמייעצת, אבל התחום עצמו פעיל.

עדנה הראל: בתחום עצמו, של האידיש ושל הלדינו, יש יצירה ויש תמיכה במוסדות שפועלים.

עדנה הראל: כאן בעצם את אומרת למוסד הקיים היום, שהוא עמותה וולונטרית שיש בה גם אנשי ציבור וגם אנשי העדה: לא, אתם תהיו על-פי חוק ויש דינים שחלים עליכם בגלל זה.

עדנה הראל: אנחנו נשים נציגי ממשלה בפנים.

עדנה הראל: אולי צריך לתמוך יותר במוסד הזה, שקם באופן וולונטרי.

עדנה הראל: יכול להיות שאין לו היום מספיק כסף לעשות את כל מה שחשוב לעשות.

עדנה הראל: צריך לקיים על זה דיון ציבורי ולראות איך לתמוך בו יותר.

עדנה הראל: אבל בין זה ובין לבוא ולהגיד שעליו לפעול כתאגיד סטטוטורי, שאנחנו נקבע מה המבנה שלו - אני מניחה שהחברים שלי ממשרד המשפטים גם יפרטו יותר על איך תאגידים סטטוטוריים צריכים לפעול - זה אולי יפגע בעצם בקיום של המוסד.

עדנה הראל: יכול להיות שגם אמרת יותר מזה: בואו תתאגדו עם מוסדות אחרים וכולכם יחד תהיו אותו תאגיד שאני יוצרת על-פי חוק.

עדנה הראל: אנחנו מתנגדים בעיקר בגלל זה, שאנחנו לא חושבים שראוי להקים עוד תאגיד סטטוטורי.

עדנה הראל: לתאגיד סטטוטורי יש עלויות משל עצמו, הוא מלאים נושא והוא פוגע בפעילות שלו כתרבות.

עדנה הראל: אנחנו חושבים שבמודל שלנו כתמיכה בתחום אנחנו נשיג יותר ונוכל להפנות את תשומת הלב והמשאבים הנכונים לפיתוח ולחיים.

נגיסט מנגשה: תתייחסי לתמיכה שאתם נותנים לנו.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שאפשר למצוא מודל כזה או אחר.

נעמי בלומנטל: בפועל מה שקורה, שאותה קבוצה שתהיה חזקה יותר תקבל יותר תקציבים.

נעמי בלומנטל: אותה קבוצה שיהיה לה יותר כוח לחץ, היא זאת שתשלוט.

נעמי בלומנטל: כאשר נותנים לכוחות השוק לפעול, בסופו של דבר בני הקהילה יקבלו את הכי פחות.

נעמי בלומנטל: אנחנו רואים את המודל של "בהלצ'ין", שבאמת עושים עבודה מצויינת.

נעמי בלומנטל: אני מכירה אותם ומכירה את מה שעושים שם.

נעמי בלומנטל: הם מוצאים את עצמם בכל שנה בלי יכולת לפעול.

נעמי בלומנטל: הם לא יכולים לעשות כמעט כלום.

נעמי בלומנטל: בקושי יש להם את הדירה המסכנה הזאת, והם גם צריכים לעבור דירה.

נעמי בלומנטל: כאשר אתה מעביר משהו בחקיקה, אז לפחות אתה יודע שהדבר קיים, שהמדינה מתקצבת אותו באופן שוטף.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שאפשר לקבוע שהתאגיד עובד בצורה כזאת או בצורה אחרת.

נעמי בלומנטל: אני מוכנה לשמוע הצעות קונקרטיות בעניין הזה.

נעמי בלומנטל: אני בעד פחות מעורבות של ממשלה.

נעמי בלומנטל: אבל בסך הכל היום אין כמעט שום דבר.

נעמי בלומנטל: יפה מאוד להגיד שזה יפעל וכולי.

נעמי בלומנטל: כל הכבוד שמכון בן-צבי נתן חלק מהמשאבים שלו, האנרגיות שלו והמדענים לנושא הספציפי הזה.

נעמי בלומנטל: אבל מחר יכול לקום מישהו שיהדות אתיופיה פחות מעניינת אותו ואולי יהדות כורדיסטן יותר מעניינת אותו וגמרנו.

נעמי בלומנטל: לנו יש כאן אמירה ברורה, החלטית, שלנו חשוב הנושא של יהדות אתיופיה, עם כל ההיסטוריה שלה.

נעמי בלומנטל: אמר יפה מאוד ד"ר בן-גל, שלא רק בני העדה יבואו לראות אלא עם ישראל ושיהיה להם מרכז.

נעמי בלומנטל: למה להם ללכת למרכז בן-צבי?

נעמי בלומנטל: הם לא יודעים שזה קיים.

נעמי בלומנטל: אדרבא, בואו נלך ונשאל אותם.

עדנה הראל: מכון בן-צבי עוסק במחקר ובמורשת.

עדנה הראל: נדמה לי שגם האדון הנכבד אמר שמכון בן-צבי הוא הגוף המתאים, שיש לו כבר את הידע והיכולת לעשות את זה ואולי לא כדאי להוציא את זה משם.

חגי בן-שמאי: אולי מותר למכון בן-צבי לדבר, במקום שידברו על גופתי?

נגיסט מנגשה: אני קודם כל מברכת על הצעת החוק העומדת על סדר יום הוועדה, שקודמה על-ידי חברת הכנסת בלומנטל.

נגיסט מנגשה: זה מאוד חשוב.

נגיסט מנגשה: דבר שני, העמותה שלי, ששמה "פידל", עוסקת בתחום החינוך בבתי-ספר.

נגיסט מנגשה: אנחנו מכשירים יוצאי אתיופיה כמדריכים חינוכיים וחברתיים ועובדים בבתי-ספר.

נגיסט מנגשה: אחד הדברים שבו אנחנו נתקלים הוא חוסר הידע על תרבות יהדות אתיופיה, גם בקרב המורים וגם בקרב הילדים הוותיקים.

נגיסט מנגשה: בעקבות זה נוצר קרע וניכור בין שתי הקבוצות.

נגיסט מנגשה: למרות שגברת עדנה הראל ממשרד המדע, התרבות והספורט מציינת עמותות וגופים וולונטריים העוסקים ופועלים, אני חושבת שבגלל שאין גוף עצמאי במדינת ישראל שנותן מענה אז ותות משתדלות לתת את התשובה.

נגיסט מנגשה: אני רוצה להתייחס לגופו של עניין לגבי ה"בהלצ'ין".

נגיסט מנגשה: אני חושבת שאולי בשל חוסר זמן מר שלמה אקלה לא אמר שהיום "בהלצ'ין" נמצא במצוקה.

נגיסט מנגשה: אנחנו יודעים שהמקום הזה הוא מקום מרכזי.

נגיסט מנגשה: מַפנים את המורים לשם לקרוא בספרים או במסמכים כתובים, שולחים ילדים שיילכו לראיין אנשים מתוך זקני העדה.

נגיסט מנגשה: חסר שם מקום.

נגיסט מנגשה: משתדלים להקים מוזיאון והרצאות בבתי-הספר שאנחנו עובדים איתם.

נגיסט מנגשה: בנוסף לכך, אולי מר שלמה אקלה מתבייש להגיד, העובדים ב"בהלצ'ין" לא מקבלים שכר חודשי קבוע וזוכים לשכר אולי פעם בשלושה חודשים, אחרי בכי והתרוצצות ממקום למקום בתחינה לתרומות, מכיוון שאין להם תקציב.

נגיסט מנגשה: כיוצאת אתיופיה אני רוצה שלילדים ולנכדים שלי יהיה מקום בסיסי וקבוע שיציג את התרבות שלהם.

נגיסט מנגשה: ארגונים וולונטריים ואנשים פרטיים לא יכולים להקים אותו, אלא מדינת ישראל.

נגיסט מנגשה: לנו יש תרבות מיוחדת, יש לנו ממצאים שאינם כתובים, שנמצאים בזכרונם של זקני העדה.

נגיסט מנגשה: היום זה הזמן לאסוף את הידע הזה.

נגיסט מנגשה: חברת הכנסת בלומנטל התייחסה לעניין האנדרטה.

נגיסט מנגשה: אני יודעת שהיום בנו סביבו מקום יוקרתי.

נגיסט מנגשה: אני יודעת שמאוד יקר לקיבוץ להחזיק את האנדרטה.

נגיסט מנגשה: מכרו את הסביבה.

נגיסט מנגשה: הוא נמצא במקום שיש בו באמת סכנה, עד כדי כך שאני והילדים שלי לא יכולים לעלות היום ולהסתכל ולהביא את החברים כדי שיתגאו במקום הזה.

נגיסט מנגשה: זה חבל מאוד.

נגיסט מנגשה: עד שהחוק הזה באמת יעמוד על הרגליים - אני מקווה שכן, אבל אני קצת מהססת, בפרט שאני רואה שאף חבר כנסת לא הגיע.

נגיסט מנגשה: צר לי מאוד.

נגיסט מנגשה: זה הזנחה גם של הליכוד וגם של המפלגות האחרות.

נגיסט מנגשה: היו צריכים להיות כאן ולתת גיבוי לעניין הזה.

נגיסט מנגשה: ניפגש לקראת הבחירות - חברת הכנסת בלומנטל, אני רוצה לבקש מהוועדה.

נגיסט מנגשה: פרופ' קורינלדי בוודאי יציג את מה שצריך לעשות מבחינה משפטית, כי אני לא בקיאה בזה.

נגיסט מנגשה: כהצעת ביניים אני מבקשת מהוועדה הזה, עד שהחוק הזה יעלה שהוועדה תיטול על עצמה לעזור להמשך התמיכה במרכז הזה.

נגיסט מנגשה: הגופים שמימנו בהתחלה מורידים היום את סכום התמיכה שלהם.

נגיסט מנגשה: המרכז נמצא בסכנת סגירה.

נגיסט מנגשה: אולי תוכלו לסייע לנו בעניין זה.

נעמי בלומנטל: נמצא כאן נציג האוצר ותיכף נשמע אותו בעניין הזה.

מסרט וורקו: אני מהמשרד לקליטת עליה, מהמחלקה לטיפול בעולים מאתיופיה.

מסרט וורקו: אני בוודאי מצטרפת לחלק מהדברים שאמרה גברת נגיסט מנגשה וכן אני מברכת על הצעת החוק.

מסרט וורקו: אני, כנציגה של המשרד לקליטת עליה, תומכת בהצעת החוק הזאת.

מסרט וורקו: נכון שאני לא יכולה להתייחס להצעה התקציבית אבל הרעיון הוא טוב.

מסרט וורקו: כבת הקהילה אני יכולה לומר שהקמת המקום הזה יכולה להיות טובה לנו, לבני הקהילה, וטובה גם לחברה ככלל.

מסרט וורקו: אתייחס לעניין האנדרטה ומרכז המורשת והמיקום שלהם.

מסרט וורקו: המושג "ירושלים" הוא מושג מאוד חשוב לקהילה.

מסרט וורקו: כשהיינו באתיופיה לא חלמנו על ישראל אלא חלמנו על ירושלים.

מסרט וורקו: מטבע הדברים המרכז למורשת יהדות אתיופיה והאנדרטה צריכים להיות בירושלים ולא במקום אחר.

מסרט וורקו: קודם הועלתה הצעה, שאולי אפשר יהיה לקבל שטח.

מסרט וורקו: בהחלט נראה לי הגיוני לקבל שטח ולבנות שם מבנה אותנטי, שמאפיין את המבנים האתיופיים, ולעשות מזה מרכז מורשת יפה ומוצלח.

מסרט וורקו: לפני קצת יותר מחודש השרה לקליטת עליה נפגשה עם נציגים מהקרן הקיימת לישראל בנושא האנדרטה.

מסרט וורקו: כרגע הנושא נמצא בבדיקה.

מסרט וורקו: נכון לעכשיו, יכול מאוד להיות שרמת רחל כן תמשיך לתת את השירות של האנדרטה.

מסרט וורקו: הם יתחזקו את המקום למרות שישנה אי-הסכמה מצד הקהילה בשל הקירבה של האנדרטה לתחנת הדלק.

מסרט וורקו: אבל מבחינת התחזוק של המקום והטיפוח שלו, הקיבוץ כן מוכן לקחת על עצמו אחריות.

נעמי בלומנטל: אני מאמינה שנצליח למצוא תורמים לבניית בית-מורשת.

נעמי בלומנטל: המדינה נותנת את התקצוב השוטף אבל היא לא בונה את המבנה הפיסי (כך זה גם במרכז בגין).

נעמי בלומנטל: השאלה היא מה נראה לכם - אני שואלת את כל החברים שמתכנסים פה: האם כדאי שהאנדרטה תהיה ליד מרכז המורשת?

נעמי בלומנטל: לי נראה שכן, אם כבר בונים ומאתרים שטח.

נעמי בלומנטל: זה נראה הרבה יותר נכון מאשר שהם יהיו במקומות נפרדים.

נעמי בלומנטל: לי על כל פנים, מתוך הכרתי את הקהילה, ברור שזה צריך להיות בירושלים.

נעמי בלומנטל: זה הכל מול מינהל מקרקעי ישראל ומול עיריית ירושלים וכולי.

מיכאל קורינלדי: קודם כל, היוזמה הזאת היא ברוכה ביותר ויפה שעה אחת קודם, אכן להעביר את החוק הזה ולבצע אותו.

מיכאל קורינלדי: אני רוצה להתייחס בעיקר למה שהעלתה עו"ד הראל.

מיכאל קורינלדי: לכאורה יכולה לבוא כל עדה ולבקש שיעשו לה חוק.

מיכאל קורינלדי: יש הבדל מאוד יסודי.

מיכאל קורינלדי: אני אסביר במלים קצרות מה הוא ההבדל.

מיכאל קורינלדי: ההבדל הוא הצורך באפליה מתקנת לגבי יהודי אתיופיה.

מיכאל קורינלדי: בל נשכח שבהבדל מתפוצות אחרות, עצם עלייתם של יהודי אתיופיה היתה שנויה במחלוקת.

מיכאל קורינלדי: היו שלבים כשנציגים בממסד סירבו לבצע את העלייה.

מיכאל קורינלדי: הציבור עדיין בחלקו היה שבוי בקונספציה, אף שהוא כבר השתחרר מכך, אבל בכל אופן הדברים האלה טעונים הסברה רחבה מאוד ועמוקה, וזה שונה מעדות אחרות שלכאורה בהן האינטגרציה היא כבר שלמה.

מיכאל קורינלדי: לכן המרכז הזה, בהבדל ממרכזים שאת ציינת ובהבדל ממכון בן-צבי, צריך לעסוק לא רק בצדדים של תיעוד ומחקר אלא בהסברה מאד מאסיבית ונרחבת, כי הנושא הזה הוא עדיין קשה ורבים לא מבינים.

מיכאל קורינלדי: רבים בעם הזה, לצערנו, לא מבינים איך קורה שיש יהודים שצבעם שחור.

מיכאל קורינלדי: צריך פעם גם בזה לעסוק ולהסביר שצבעו של יהודי הוא לאו דווקא לבן אלא אולי להיפך, הצבע של היהודי התימני הוא הצבע היותר מקורי.

מיכאל קורינלדי: יש פה היבטים מאוד מיוחדים.

מיכאל קורינלדי: בל נשכח שהיתה שביתה גדולה של יהודי אתיופיה ובעקבותיה הממשלה נתנה התחייבויות.

מיכאל קורינלדי: הצעת החוק הזאת בנויה על סמך התחייבות של שרי הקליטה והדתות להקמת מרכז כזה.

מיכאל קורינלדי: אחר-כך היה צורך, למרבה הצער, לעתור לבג"ץ על מנת לאלץ את הממשלה, כי אמרו שאין כסף.

מיכאל קורינלדי: הבג"ץ אמר: רבותי, אנחנו יודעים שכאשר צריך, שר האוצר מביא את הכסף.

מיכאל קורינלדי: נשיא בית-המשפט העליון שמגר אמר:

מיכאל קורינלדי: אנחנו נזמין את שר האוצר לכאן ואנחנו רוצים לשמוע אותו אומר שאין כסף לנושא של יהודי אתיופיה.

מיכאל קורינלדי: כך הם בעצם אילצו את הממשלה להקים את "בהלצ'ין" ואכן "בהלצ'ין" קם.

מיכאל קורינלדי: לכן אני אומר, לנושא הזה צריך להתייחס במידה שונה.

מיכאל קורינלדי: גם מבחינת המורשת יש היבטים הרבה יותר רחבים והרבה יותר עמוקים של המורשת של יהודי אתיופיה.

מיכאל קורינלדי: יש גם בעיה במרכזים השונים ובמכוני המחקר, שלא בנויים על בני העדה.

מיכאל קורינלדי: כאן המחשבה היתה שבני העדה יהיו שותפים פעילים בניהול המרכז הזה.

מיכאל קורינלדי: הבאתי אנשים לכנס על זהות יהודית ובאנו למרכז של יהודי אתיופיה וראינו שם את כל הפעילים בתוך מרכז "בהלצ'ין", כולם בני העדה.

מיכאל קורינלדי: זה תופעה ייחודית.

מיכאל קורינלדי: במקום אחר יהיה נציג אחד מבני העדה מיני רבים.

מיכאל קורינלדי: בכל זאת אנחנו מאפשרים להם לפעול - וזה מתקן במידה מסויימת את האפליה שהיתה ברקע הדברים ונותן לבני העדה ליטול את גורלם בידם, לנהל את הנושא הזה ולעסוק בהסברה ולא מצב שבו רק אחרים יבואו ויסבירו עבורם ובשמם.

מיכאל קורינלדי: יש גם עניין של הקייסים.

מיכאל קורינלדי: כולנו מבינים ויודעים שעל הקייסים יקשה להשתלב במסגרות הרבניות הרגילות.

מיכאל קורינלדי: יש כמה עשרות קייסים שלא משותפים בפעילויות הדתיות הרגילות, למרות שניסו לצרף אותם למועצות דתיות בדרכים שונות.

מיכאל קורינלדי: אחת המטרות של המרכז הזה היתה לשתף את הקייסים.

מיכאל קורינלדי: אגב, במבנה של "בהלצ'ין" יש גם מועצת הקייסים ויש גם נציגות של הקייסים והם משתתפים.

מיכאל קורינלדי: הקייסים הם יסוד מאוד חשוב שלא יוכל למצוא לו תקנה במסגרות קיימות.

מיכאל קורינלדי: הם לא יבקשו הסמכה לרבנות, רובם ככולם, והרבנות לא תיתן להם את הסמכות כרבנים.

עדנה הראל: זה לא קיים לפי המודל של החוק המוצע.

נעמי בלומנטל: את זה אפשר להוסיף בחקיקה.

נעמי בלומנטל: אנחנו בשלב זה רק בדיון ראשוני.

מיכאל קורינלדי: יש לי הצעות תיקונים להצעת החוק אבל אני לא חושב שכדאי להלאות את הפורום הזה.

מיכאל קורינלדי: אני אעביר את הצעותי בכתב.

מיכאל קורינלדי: צריך להגביר את היסוד הדמוקרטי.

מיכאל קורינלדי: מה שיפה כיום ב"בהלצ'ין" הוא שיש שם אסיפה כללית שבוחרת את נציגי הוועד.

מיכאל קורינלדי: כאשר מנציחים על-ידי חוק של הכנסת, סביר שתהיה נציגות למוסדות שונים, וכמובן גם למכון בן-צבי ולגופים מהסוג הזה תהיה נציגות במוסד הזה.

מיכאל קורינלדי: אבל צריך גם לתת נציגות דמוקרטית לאנשי העדה, לאלה שמתעניינים בנושא ושימלאו אחר דרישות מסויימות.

מיכאל קורינלדי: היום זה עובד יפה.

מיכאל קורינלדי: מר שלמה אקלה נבחר באופן דמוקרטי על-ידי האסיפה הכללית וכך גם הוועדים.

מיכאל קורינלדי: הקדנציות הן קצרות יחסית ויש חילופים של החברים בוועדים.

מיכאל קורינלדי: כל מי שרוצה לתרום בסופו של דבר לציבור ולהשתתף בפעילות ציבורית, נקבל אותו.

נעמי בלומנטל: פרופ' קורינלדי, אנחנו עדיין רק בקריאה טרומית.

נעמי בלומנטל: אני מציעה שאתה תציע תיקונים שנראים לך להצעת החוק, גם מתוך הכרותך את העדה.

מיכאל קורינלדי: הייתי מבקש ממך לקחת על כתפייך את הנושא הזה.

מיכאל קורינלדי: את היית לצידה של העדה.

מיכאל קורינלדי: זה יהיה לזכותך אם החוק הזה יעבור.

נעמי בלומנטל: יכול להיות.

נעמי בלומנטל: אני מבינה את משרדי הממשלה השונים ואת משרד המדע, התרבות והספורט שתוהים האם יעשו עכשיו בית מורשת לכל קהילה וקהילה.

נעמי בלומנטל: זאת אכן שאלה שצריכה להישאל.

נעמי בלומנטל: יש את בית מורשת יהדות בבל, על בסיס וולונטרי, ועכשיו בונים משהו ליהדות לוב, וגם קיימנו כאן ישיבה על כך.

נעמי בלומנטל: קודם כל, אני בעד העדפה מתקנת לקהילת עולי אתיופיה.

נעמי בלומנטל: הצעת החוק היא דוגמא.

נעמי בלומנטל: אבל, בגדול, יכול להיות שאחת הבשורות היא שמדינת ישראל כן צריכה להיות כזאת.

נעמי בלומנטל: אז מה יש?

נעמי בלומנטל: זה יהיה אחד הייחודים שלה.

נעמי בלומנטל: יש לנו הרבה יחודים במדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: יכול להיות גם ייחוד בכך שיש בית מורשת של יהדות לוב ובית מורשת של יהדות בבל.

נעמי בלומנטל: אחד החוזקים של החברה הישראלית צריך להיות גם מה שהעלה ד"ר בן-גל, שזה לא רק לבני העדה שרוצים לשאוב ולינוק מהמורשת שלהם - ובשל המקום ממנו באו הורי לי היה קל יותר לעשות את זה כי זה אולי היה נגיש יותר - אלא גם כל אזרחי מדינת ישראל יבואו לשם כדי ללמוד, כד לחזק את העדה הזאת, ואולי גם עדות אחרות.

נעמי בלומנטל: יש בזה מסר חשב מאוד.

נעמי בלומנטל: רוב אזרחי מדינת ישראל ילמדו לא רק על בני העדה האתיופית אלא גם על בני עדות אחרות.

אביתר פריזל: לכל עדה יהיה חוק נפרד?

נעמי בלומנטל: יכול להיות שזה מה שצריך להיות.

נעמי בלומנטל: בסך הכל אנחנו כחברי כנסת נציגים שלכם.

נעמי בלומנטל: הגיעו לפה עולים מ-80 ארצות אז מה, לכל אחד יהיה בית מורשת?

נעמי בלומנטל: אני חושבת שאולי כן.

עדנה הראל: ברשותך, כשתהיי מוכנה, אני ארצה לנסות להגן על זה כי זה לא בדיוק מה שאמרתי.

חגי בן-שמאי: אתחיל לדבר על המוסד שבשמו באתי ואחר-כך גם אתייחס לכמה היבטים כלליים של הצעת החוק.

חגי בן-שמאי: למי שלא יודע, מכון בן-צבי נוסד על-ידי הנשיא בן-צבי המנוח ב-1.12.1947 - אני חושב שהתאריך הזה משמעותי מאוד בהיסטוריה של מדינת ישראל - במטרה לחקור את כל העדות הלא אשכנזיות.

חגי בן-שמאי: במניפסט היסוד הוא פירט את כל העדות האלה (מי שרוצה יכול לראות את הפרטים, אינני רוצה להלאות את הוועדה).

חגי בן-שמאי: אנחנו מדברים על תקופה של למעלה מ-50 שנה שהמכון עוסק בנושא הזה.

חגי בן-שמאי: שלחנו ליושבת-ראש הוועדה מכתב, שגם מונח לפניכם, שבו פירטנו את פעולות המחקר.

חגי בן-שמאי: אני רוצה להוסיף כמה דברים.

חגי בן-שמאי: אני רוצה להבהיר בצורה חד-משמעית שהמכון איננו מגדל שן.

חגי בן-שמאי: אנחנו לא עוסקים רק במחקר אקדמאי טהור.

חגי בן-שמאי: אנחנו עוסקים גם בזה, וזה אחד ההיבטים החשובים של פעולת המכון.

חגי בן-שמאי: הביבליוגרפיה שהוצאנו ופרסומים אחרים שלנו, והעובדה שאנחנו משמשים בית ישראלי לחברה בינלאומית שעוסקת בנושא הזה ושמקיימת כינוסים, מוציאה פרסומים ומביאה את העניין הזה לתודעה של כל מי שמתעניין בעולם הגדול, כל זה שייך לתחום המחקר.

חגי בן-שמאי: אבל המכון, בהיותו גוף שבחלקו מתוקצב גם על-ידי משרד החינוך, עוסק גם בפעולות ---

עדנה הראל: הוא מתוקצב גם על-ידי משרד החינוך אך גם על-ידינו.

חגי בן-שמאי: מכון בן-צבי מתוקצב בעיקר על-ידי משרד החינוך, על-ידי תחום מורשת,שמנהלו יושב לשמאלך כרגע, וגם על-ידי משרד המדע, התרבות והספורט.

חגי בן-שמאי: יד בן-צבי מתוקצב בעיקר על-ידי משרד המדע, התרבות והספורט.

חגי בן-שמאי: מכון בן-צבי, בנושא של חקר קהילות ישראל במזרח, מתוקצב בעיקרו בחלק הממשלתי על-ידי משרד החינוך, ובחלקים אחרים על-ידי גופים שונים אחרים.

חגי בן-שמאי: אני יודע שיש בלבול, שלא אנחנו אחראים לו ואין לנו טענות.

חגי בן-שמאי: אנחנו לא עוסקים רק במחקר.

חגי בן-שמאי: אנחנו עוסקים גם בהנחלת הידע הזה לציבור הרחב.

חגי בן-שמאי: לא רק זה שחוברות "פעמים" - ש-3 מהן הוקדשו לנושא של יהודי אתיופיה - מופצות בכל בתי-הספר אלא יש פרוייקטים הרבה יותר מוגדרים וממוקדים למערכת החינוך.

חגי בן-שמאי: אנחנו למשל מוציאים מארזים, אוגדנים שמכילים חומר למערכת החינוך.

חגי בן-שמאי: זה משולב באופן מסודר וממוסד בתוכניות הלימודים של בתי-הספר.

חגי בן-שמאי: הכנו לאחרונה אוגדן על העליות הגדולות ובתוך המארז הזה - זה לא נמצא בחומר ששלחנו אל היושבת-ראש אבל אוכל לתת אחר-כך חוברת לדוגמא - חוברת מיוחדת על תולדות העלייה מאתיופיה, שהמחברת שלה, ד"ר בן-דור, יושבת משמאלי.

חגי בן-שמאי: אנחנו שמים את הנושא הזה על שולחנה של מערכת החינוך וזה מופץ לכל בתי-הספר.

וילמה מאור: האם זה כבר נכלל בתוכנית הלימודים של משרד החינוך?

חגי בן-שמאי: כן, בהחלט.

חגי בן-שמאי: זה מיועד גם לחטיבת הביניים וגם לחטיבה העליונה.

חגי בן-שמאי: בנוסף לזה, אנחנו מתחילים עכשיו בהכנת סדרת כרכים שתהיה מעין אנציקלופדיה של קהילות ישראל במזרח.

חגי בן-שמאי: לכל קהילה, לכל ארץ יהיה כרך.

חגי בן-שמאי: מדובר על תולדות קהילות ישראל בארצות המזרח ב-200 השנים האחרונות.

חגי בן-שמאי: איננו יכולים להקיף את כל ההיסטוריה הגדולה של הקהילות האלה במשך אלפי שנים.

חגי בן-שמאי: מאחר שאנחנו יודעים שהציבור ברובו הגדול מעוניין במחקר על מאות השנים האחרונות, אפשר לומר שזאת תהיה האמירה האחרונה בנושא הזה.

חגי בן-שמאי: הדברים יוגשו לציבור בצורה "פופולרית", שווה לכל נפש.

חגי בן-שמאי: לכל קהילה כרך וגם לנושא של אתיופיה יהיה כרך מיוחד.

חגי בן-שמאי: אנחנו מקווים תוך 5 שנים להשלים את הסדרה הזאת.

חגי בן-שמאי: הסדרה מיועדת, על-פי דרך הגשתה, לציבור הרחב במובן המלא של המלה.

חגי בן-שמאי: אנחנו מאוד מקווים שהיא תתפוס את מקומה בארון הספרים של הציבור הרחב, ובמיוחד במערכת החינוך.

חגי בן-שמאי: היא נעשית מתוך גישה דידקטית מובהקת וגם בצורה מושכת.

חגי בן-שמאי: זה בעניין הנחלת הנושא לציבור הרחב.

חגי בן-שמאי: אנחנו לא יושבים במגדל השן.

חגי בן-שמאי: מעבר לזה, לנושא הקשר עם העדה: בחומר שהעברנו לוועדה בשעתו לא כללנו את האוגדן "אסופת כתובים של יהודי אתיופיה".

חגי בן-שמאי: אני גם לא יכול להשאיר לך את זה פה כי החומר אזל לאחר שהופץ בין אנשי העדה.

חגי בן-שמאי: אנחנו הכנו לפני שנים את האסופה הזאת שלא הופצה רק בקרב חוקרים אלא היתה מיועדת בעיקר לשימושם של אנשי העדה, של הקייסים.

חגי בן-שמאי: אני מקווה שהוא עד היום משמש אותם נאמנה.

חגי בן-שמאי: אנחנו עורכים מחקר אחד ספציפי, ממקורות שאנחנו גייסנו - אנחנו מממנים אותו כבר 5 שנים - לתיאור התפילות של העדה, שאספה גברת מרגרט חיון.

חגי בן-שמאי: אנחנו עוסקים גם בתיעוד של חומר של זקני העדה שנמצא בסכנת אובדן או כלייה.

חגי בן-שמאי: אנחנו עומדים בקשר עם אנשי העדה.

חגי בן-שמאי: אנשי "בהלצ'ין" היו אצלנו ואמרנו להם במפורש שביתנו פתוח.

שלמה אקלה: אנחנו שלחנו את מה שביקשתם אבל לא קיבלנו תשובה.

חגי בן-שמאי: אינני יודע, יכול להיות שבדבר הזה לא הצלחנו.

שלמה אקלה: אולי תוכל להתייחס למחקר של מר סטיב קפלן, שעומד בניגוד לתפיסתנו.

חגי בן-שמאי: מר סטיב קפלן הוא חוקר.

חגי בן-שמאי: תפקידו של מכון בן-צבי הוא לא לכוון את המחקר ולא להגיד לחוקר מה לעשות.

חגי בן-שמאי: עד כאן לגבי מה שאנחנו עושים.

חגי בן-שמאי: אני חושב שאנחנו עושים הרבה מאוד ואני חושב שאנשי "בהלצ'ין" עושים הרבה מאוד.

חגי בן-שמאי: אני חושב שכל הגופים האחרים שפועלים בשטח, גם הארגון של ד"ר בן-דור, כולם תורמים כבר במשך שנים.

חגי בן-שמאי: לדעתי, ואני מייצג בזה את דעת הנהלת יד בן-צבי, שהיא שותפה להחזקת המכון שלנו, הצעת החוק הזאת איננה משרתת את המטרות שלהלכה היא נועדה לשרת אותן.

חגי בן-שמאי: אנשי "בהלצ'ין" דיברו פה על מוזיאון, על אנדרטה, על פעולות שונות - כל זה לא בא לידי ביטוי בהצעת החוק.

מיכאל קורינלדי: צריכים לתקן את המטרות בהצעת החוק.

חגי בן-שמאי: בהצעת החוק מדובר על דברים לגמרי אחרים.

חגי בן-שמאי: הצעת החוק נבנתה לפי תבנית של חוקי הנצחה, שאינם שייכים בכלל לנושא הנדון.

חגי בן-שמאי: מדובר פה כמעט רק על מחקר.

חגי בן-שמאי: איפה פה החקר של אנשי העדה?

חגי בן-שמאי: איפה פה ההנצחה?

חגי בן-שמאי: על כל הדברים האלה אין אפילו מלה אחת בהצעת החוק.

נעמי בלומנטל: אנחנו לא נכנסים עכשיו לסעיפי החוק.

נעמי בלומנטל: זאת ישיבה פרלימינרית.

חגי בן-שמאי: אני לא מדבר על סעיפי החוק.

חגי בן-שמאי: אני מדבר על הקונספציה.

חגי בן-שמאי: לדעתי התפיסה שגויה לחלוטין.

חגי בן-שמאי: לפי דעתי יש פה כמה ארגונים שעושים את העבודה.

חגי בן-שמאי: אם צריך למצוא עוד מיליון שקל או 2 מיליון שקל, תנו את זה לארגונים שעושים את העבודה.

חגי בן-שמאי: פה מדובר על הקמת איזה מין מבנה ענק, כדוגמת המרכזים שאת הזכרת, מרכז בגין ומרכז רבין, ועכשיו יש הצעת חוק של ש"ס בצנרת, כפי שאת יודעת בוודאי.

חגי בן-שמאי: על הראשונים אנחנו בוכים ואתם באים להוסיף עליהם.

חגי בן-שמאי: מדובר פה על גופים וארגונים שיישבו על הקופה הציבורית, יעלו הרבה כסף וספק אם הם ישרתו איזה מטרה חוץ מאשר עוד גוף, עוד ארגון שיבלע את כספי הציבור, בזמן שאחרים עושים את העבודה.

חגי בן-שמאי: אמרו פה שצריכים להגיע אל בני העדה.

חגי בן-שמאי: אם אתם רוצים מוזיאון - אפשר להקים רק מוזיאון אחד ולא יקימו 20 מוזיאונים - אז זה מתקבל על הדעת.

חגי בן-שמאי: אז תעשו חוק האומר שיקימו מוזיאון.

חגי בן-שמאי: אני רוצה להוסיף על מה שאמרה נציגת משרד המדע, התרבות והספורט.

חגי בן-שמאי: היא דיברה בדיוק על הנקודה החשובה מאוד של תאגיד על-פי חוק.

חגי בן-שמאי: יד בן-צבי הוא תאגיד על-פי חוק.

חגי בן-שמאי: גברתי, יש לנו שנה-שנה מאבקים על גודל התקציב.

חגי בן-שמאי: תאגיד על-פי חוק לא מבטיח שום דבר.

חגי בן-שמאי: הוא רק מבטיח שאנחנו רשומים בספר החוקים והוא מבטיח כמה דברים לגבי הדיווחים שלנו, לגבי מעמד הבקשות שלנו.

חגי בן-שמאי: יפה.

חגי בן-שמאי: אבל האם את חושבת שזה חוסך מאיתנו את המאבקים השנתיים להשגת תקציב?

חגי בן-שמאי: אני אומר לך: לא.

חגי בן-שמאי: העקומה של ההשתתפות הממשלתית בתקציב יד בן-צבי מיום שהיא הוקמה בשנת 1969 ועד היום היא בירידה מתמדת.

חגי בן-שמאי: כל תאגיד על-פי חוק יגיד לך את זה, כולל האוניברסיטאות.

חגי בן-שמאי: כך שגם הדבר הזה לא מבטיח.

חגי בן-שמאי: אם עושים חוק אז צריך לתת מעמד בחוק לגופים מתוקצבים שיענה על הצרכים שלהם, ולא שיקימו עוד איזה "פיל לבן", שזה בדיוק מה שהצעת החוק תעשה.

חגי בן-שמאי: יש פה מסגרת ענקית, עם מנכ"ל ועם כל מיני דברים, ואין פה מלה אחת על הצרכים האמיתיים.

חגי בן-שמאי: כל הגופים האלה, כמו "בהלצ'ין" וכמו מכון בן-צבי עושים במגזרים שונים את מה שצריך לעשות, תוך קשיים.

חגי בן-שמאי: אני האחרון שיאמר שלא צריך תקציבים נוספים.

חגי בן-שמאי: אנחנו עושים את המאבק מידי שנה בשנה.

חגי בן-שמאי: מעבר לעובדה שיש את כל הגופים האלה, הצעת החוק הזאת מדברת בכלל על דברים לגמרי אחרים.

חגי בן-שמאי: היא לא מדברת על הנושא שעומד על סדר היום, זאת אומרת על הצורך לעגן בתקציב, בחוק ההסדרים.

חגי בן-שמאי: דרך אגב, אפשר לסדר גם את זה שלא יהיה מאבק שנה-שנה, אך לא באמצעות חוק שייצור איזה מין קליפה ענקית כזאת שאף אחד לא יודע בעצם לשם מה בדיוק היא הוקמה ובאיזה תוכן למלא אותה.

נעמי בלומנטל: תודה אדוני.

נעמי בלומנטל: אני קצת מתפלאת על הגישה שלך, אני מוכרחה לומר.

נעמי בלומנטל: אני מאוד מעריכה את העבודה שאתם עושים, ואתה נתת לנו יריעה רחבה מאוד של הפעילות שלכם, אבל נראה לי שאתם עוסקים גם בקהילות אחרות, לא רק בקהילת יהודי אתיופיה.

נעמי בלומנטל: נראה לי גם שמן הראוי מצידך, כמו גם מצד כולנו, לשמוע גם מה בני העדה, שחלקם מיוצגים כאן, חושבים.

נעמי בלומנטל: עם כל הכבוד לפעילות שלכם, אני לא חושבת שבזה שיהיה מרכז שבו בני העדה ירגישו יותר הזדהות בכך ייגרע חלקכם.

נעמי בלומנטל: בעיני יש בגישה שאתה הבעת פה מין נימה מסויימת של התנשאות, ש"אני יודע יותר טוב מה טוב לבני העדה".

חגי בן-שמאי: אני לא אמרתי דבר כזה, בשום אופן לא.

חגי בן-שמאי: אני גם לא חושש לחלקנו.

נעמי בלומנטל: אבל זה מה שיוצא.

נעמי בלומנטל: אמרתי לך, אדוני, שהצעת החוק היא לגמרי ראשונית.

נעמי בלומנטל: נלביש אותה עור וגידים לאור מה שאנחנו נשמע פה, הן מבני העדה והן מהאנשים המקורבים לנושא.

נעמי בלומנטל: אדרבא, הכל פתוח.

נעמי בלומנטל: לא באתי ואמרתי: בואו עכשיו נכין את הצעת החוק לקריאה ראשונה, כזה ראה וקדש.

נעמי בלומנטל: עדיין לא קבענו מה המבנה ולא הכתבנו דבר.

נעמי בלומנטל: להיפך, אני פותחת את היריעה.

נעמי בלומנטל: אני נהנית לשמוע את הדברים, וכך אני חושבת שכולנו, לראות ולבחון היבטים שונים.

נעמי בלומנטל: אבל לבוא ולומר מלכתחילה לא?

נעמי בלומנטל: עם כל הכבוד, אתם נקראים "מכון בן-צבי".

נעמי בלומנטל: אתם לא נקראים "מכון מורשת יהדות אתיופיה".

נעמי בלומנטל: זה דבר קטן, אבל גם הוא חשוב.

נעמי בלומנטל: אבל אתם אומרים: אנחנו עושים עבודה מצויינת ותנו לנו לעשות את העבודה שלנו.

חגי בן-שמאי: אני אומר: תני ל"בהלצ'ין", תני לכל אחד.

חגי בן-שמאי: תני ל"בהלצ'ין" עוד 2 מיליון שקל, תני לי רק עוד 100,000 שקל.

חגי בן-שמאי: אני לא אתמקח איתך פה על הסכומים.

חגי בן-שמאי: זה מה שאני אומר.

נעמי בלומנטל: הבנתי את הגישה שלך.

נעמי בלומנטל: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לשלול הקמה של מה שמבקשים בני העדה.

נעמי בלומנטל: זה שמתקיימים מכונים שונים או עמותות שונות, הדברים אינם מתנגשים זה בזה.

מיכאל קורינלדי: יש לי הצעה מעשית שרציתי לומר במשפט אחד.

מיכאל קורינלדי: הייתי מציע שתוקם ועדת היגוי, עם מספר מצומצם של חברים, שתלמד את הנושא ותציע את ההצעות המתאימות.

מיכאל קורינלדי: (הישיבה הופסקה בין 14:15-14:25)

30095: קודם כל, אני מאוד מברך על הצעת החוק הזאת.

30095: סוף סוף מגיע לעדה בית מורשת שמעוגן על-ידי החוק.

30095: זה מאוד חשוב לנו.

30095: מכון בן-צבי לא יכול להחליף את הצעת החוק הזאת או את הקמת בית המורשת.

30095: הם עשו עבודה יפה אבל יש לנו גם מחלוקת עם חלק מהמחקרים שלהם,

30095: למשל עם המחקר של מר סטיב קפלן.

30095: אבל אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, לתוכן המחקר וכן הלאה, זה לא המקום.

שושנה בן-דור: הוא לא עשה את זה במסגרת מכון בן-צבי.

30095: לפי דעתי מכון בן-צבי לא יכול להחליף את מה ש"בהלצ'ין" עושה ואת הצעת החוק.

30095: אם הצעת החוק הזאת תעבור ויוקם בית המורשת ולצידו האנדרטה - זה לא רק נכס ליהודי אתיופיה אלא זה נכס לעם ישראל ולעם היהודי כולו.

30095: יש לנו היסטוריה עשירה ותרבות עשירה, שכל העם היהודי יכול להיות גאה בזה.

30095: זה יכול להיות מאוד חשוב.

30095: לכן אני קורא למשרד המדע, התרבות והספורט ולשר העומד בראשו להסיר את התנגדותם, לתמוך בחוק הזה ולהריץ את העניין הזה, לטובת קידום המורשת.

עדנה הראל: אני חייבת להבהיר שזה התנגדות ממשלה ולא התנגדות של המשרד שלנו.

עדנה הראל: התנגדות הממשלה מחייבת את כל משרדי הממשלה.

נעמי בלומנטל: המשרד לקליטת עליה תומך.

עדנה הראל: בניגוד לעמדת הממשלה.

רוני ארד: אמרנו גם בדיון הקודם שלמשרד לקליטת עליה יש עמדה עצמאית מאוד.

מיכאל קורינלדי: הממשלה עכשיו התחלפה.

עדנה הראל: אז צריך להביא את זה שוב לוועדת שרים לחקיקה.

עדנה הראל: כרגע עמדת הממשלה מבחינה פורמלית היא להתנגד.

עדנה הראל: פקידי הממשלה מחוייבים להחלטות הממשלה כל זמן שלא הוחלט אחרת.

אלי בן-גל: אני מציע להוציא את הציוּן הזה של ירושלים.

אלי בן-גל: אם מחר ערפאת יבוא ויגיד לנו שבכל הדורות הם חולמים את ציון, אז נוותר על ארץ ישראל כי זה החלום שלו?

אלי בן-גל: כפי שהאשכנזים אמרו "ציוֹן", יהודי אתיופיה אמרו "ג'רוזלם".

אלי בן-גל: יש בירושלים 120 משפחות ממוצא אתיופי ואין בה קייסים.

30095: יש 260 משפחות ממוצא אתיופי בירושלים.

אלי בן-גל: יהודי אתיופיה ראו את שיבת ציון כחזרה לג'רוזלם.

אלי בן-גל: יש על זה מחקר.

אלי בן-גל: בירושלים שבה נמצאים כל המוזיאונים, 44 מוזיאונים, וכל המרכזים אני חושב שיש סכנה שדווקא שם ישכחו את קיום המרכז.

אלי בן-גל: כשנפגשנו לפני שנתיים עם שר התשתיות הלאומיות דאז, מר אריאל שרון, הוא אמר לנו בעניין זה: קחו עיר חזקה, כמו רחובות או רמת-גן, עיר שיכולה להחזיק את זה ויש לה עניין שיהיה מוזיאון.

אלי בן-גל: פה ישכחו אתכם.

אלי בן-גל: לכן אני מציע לא להכריז בעניין זה התחייבות על ג'רוזלם אלא להתייחס לג'רוזלם במובן של ארץ ישראל.

אלי בן-גל: הצעת החוק הזאת של חברת הכנסת נעמי בלומנטל היא הכרח והיא דחופה.

אלי בן-גל: יש החלטת ועדת שרים לענייני קליטה מלפני 5 שנים עם התחייבות ויש החלטות שהצליחו להוציא מהבג"ץ.

אלי בן-גל: זה לא שינה את הדברים.

אלי בן-גל: ידידי מר יעקב פרי אמר לי שהוא מוכן בשם "סלקום" לממן את התכנון.

אלי בן-גל: כמו כן יש לנו תורם בברזיל שהבטיח מיליון דולר לתוכנית הזאת.

אלי בן-גל: שניהם יחד, "סלקום" והמיליונר מברזיל, התנאי שלהם להיכנס למשא ומתן על אפשרות של תמיכה הוא קודם כל לדעת מה הממשלה עושה.

אלי בן-גל: לכן חשובה לנו המחוייבות בחוק.

אלי בן-גל: אני יודע שהממשלה לא תבנה אבל הסמכות שהיא נותנת, הגג שהיא נותנת, זה הכרחי כדי שנתחיל.

אלי בן-גל: אנחנו כבר משנת 1994 מסתובבים כמו כלב אחרי זנבו והחוק הזה, עם כל השינויים ההכרחיים שחייבים להכניס בו, שדיבר עליהם פרופ' קורינלדי, יוכל לקדם אותנו קדימה אם נפעל ביחד.

אלי בן-גל: כמנהל מוזיאון בר-דוד אני עובד בשיתוף הדוק עם משרד המדע, התרבות והספורט , שבונה אצלי אגף נוער.

אלי בן-גל: אבל בנושא הזה הממשלה לא תיתן את התקציב לבניית המוזיאון.

אלי בן-גל: היא צריכה לתת את החסות החוקית.

מיכאל קורינלדי: וגם תקציב להפעלה.

שלמה ונטורה: אני מנהל תחום מורשת במשרד החינוך.

שלמה ונטורה: קודם כל, אני רוצה להעלות על נס את פועלה ותרומתה של חברת הכנסת נעמי בלומנטל, שתיכתב בספר ההיסטוריה של מורשת קהילות ישראל מארצות האיסלם וספרד.

שלמה ונטורה: היא דואגת ורותמת הרבה חברי כנסת לעודד את קהילות ישראל מארצות האיסלם ומספרד.

אבשלום וילן: אתה יכול להגיש את זה בכתב בבקשה?

שלמה ונטורה: אני יכול בהחלט.

שלמה ונטורה: היות והיא לא נמצאת אני מרשה לעצמי לומר לזכותה את הדברים האלה.

שלמה ונטורה: ישבתי פה כבר ב-4 ישיבות וכל פעם לגבי קהילה אחרת.

שלמה ונטורה: יהדות אתיופיה מוכרת לי מאוד כבאר-שבעי.

שלמה ונטורה: נמצא שם מרכז יהדות אתיופיה, שהייתי בין התורמים להקמתו, מטעם יד ושם.

שלמה ונטורה: חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אמרתי שבספרי ההסטוריה של מורשת קהילות ישראל מארצות האיסלם וספרד יש לך מקום נכבד, כי את מעודדת, מעורה ותורמת רבות לנושא הזה.

שלמה ונטורה: הייתי איתך ב-3 מפגשים וכל פעם לגבי קהילה אחרת.

שלמה ונטורה: אנחנו מעלים על נס את התרומה שלך.

נעמי בלומנטל: והתקדמנו.

שלמה ונטורה: אני רוצה לומר שאנחנו מוקירים, מכירים ומעריכים מאוד את יהדות אתיופיה.

שלמה ונטורה: כשהייתי בעיריית באר-שבע לפני שנים הייתי בין התורמים להקמת המרכז הגדול מאוד של יהדות אתיופיה.

שלמה ונטורה: יש שם בית-כנסת מפואר אולם לצידו 18 חדרים ריקים ללא תוכן.

שלמה ונטורה: זה בניין חדש ואיכותי מאוד.

נגיסט מנגשה: אולי יש שם בעיה תכנונית.

נגיסט מנגשה: זה לא בגלל שאין מה לעשות שם.

אלי בן-גל: כיום זה עובד כמתנ"ס לילדים קטנים.

שלמה ונטורה: יש שם 18 חדרים ואפשר לעשות שם הרבה דברים: גם מוזיאון וגם מופע אורקולי.

שלמה ונטורה: אנחנו מכירים 56 קהילות.

שלמה ונטורה: 36 מהן מבקשות תמיכה ממשרד החינוך.

שלמה ונטורה: ב-1978 נחקק חוק בכנסת, לפיו מרכז מורשת יהדות ספרד והמזרח במשרד החינוך צריך לטפל באוכלוסיה של קהילות ישראל מארצות המזרח וספרד.

שלמה ונטורה: היה לנו תקציב גדול.

שלמה ונטורה: מ-22 מיליון שקל ירדנו ל-2.6 מיליון שקל.

שלמה ונטורה: במשך 20 השנים הללו נבנתה תשתית, שעל חלקה ראש מכון בן-צבי דיבר.

שלמה ונטורה: בכל אוניברסיטה במדינת ישראל יש מרכז מורשת קהילות ישראל, שם יש גם חוקרים וגם מתעדים.

שלמה ונטורה: יש כנסים מחקריים לחוקרים שעוסקים בנושא הזה.

שלמה ונטורה: בנוסף לזה יש לנו 36 מרכזים אתנולוגיים.

שלמה ונטורה: הפכנו את המרכזים האלה ממרכז דומם למרכז חי, שתלמידים, הורים ואנשי הקהילה מבקרים בהם.

שלמה ונטורה: זה חשוב מאוד.

שלמה ונטורה: יש הנהלה עצמית ציבורית ואנחנו שותפים בסיוע ובהתאמתם למערכת החינוך.

שלמה ונטורה: החלק השלישי הוא הנושא של מערכת החינוך.

שלמה ונטורה: אנחנו יכולים לעשות הרבה דברים, הרבה ספרים והרבה מחקרים.

שלמה ונטורה: אם לא נשלב את זה במערכת החינוך, כדי שהנכדים שלך והנכדים שלי ילמדו על זה, אז לא עשינו בזה כלום.

שלמה ונטורה: זה עיקר העניין.

שלמה ונטורה: להגיד שאני לא מעודד הקמת עוד מרכז אתנולוגי?

שלמה ונטורה: אני מעודד להקים עוד 3 מרכזים אתנולוגיים, לכל קהילה.

שלמה ונטורה: דרך אגב, יש את קהילת בבל באור-יהודה וקהילת מוסול, שזה גם קהילה יוצאת עירק, מצפון עירק, ואילו מתימן יש לנו 5 מרכזים אתנולוגיים שאנחנו עובדים איתם בשיתוף והם מקבלים גם תמיכה מאיתנו.

שלמה ונטורה: לכל אחד מהם יש נושא אחר.

נעמי בלומנטל: בקרב יהדות תימן באותו רחוב יש לפחות 6 בתי-כנסת.

שלמה ונטורה: חברת הכנסת בלומנטל, אני מקווה שתקבלי תפקיד של שר אבל מכאן את תקבלי עוד 56 פניות: יוצאי בבל נמצאים שם ויוצאי בוכרה ממתינים לך בפינה.

שלמה ונטורה: רבים שומעים על הצעת החוק וממתינים לרגע שהיא תעבור.

שלמה ונטורה: את תוצפי בנושא הזה.

שלמה ונטורה: אני חושב שסוף מעשה במחשבה תחילה.

שלמה ונטורה: צריכים אולי לשבת האנשים החכמים הנמצאים כאן ולחשוב על איזה דרך, איזה איגום משאבים, איגום חשיבה, כדי לתת מענים מקצועיים לכל אחד.

שלמה ונטורה: לא עוד דבר שקיים כבר ופועל אלא לקחת מהדבר שקיים ולהעמיק אותו.

שלמה ונטורה: אני לא נגד הנצחה, אני לא נגד מרכז אתנולוגי שיכול לפאר את הקהילה המפוארת הזאת.

שלמה ונטורה: היא באמת קהילה מפוארת ושונה בתכלית השינוי מכל קהילה אחרת ויש לה מה לתרום למדינת ישראל.

שלמה ונטורה: עלינו לחשוב כיצד נוכל לקבל את המיטב ובתשתית הקיימת.

שלמה ונטורה: קיימת תשתית עניפה שיכולה לתת להם מענה.

נעמי בלומנטל: ליהדות בוכרה למשל יש כל מיני מיליונרים שיכולים לתרום את המבנה ואחר-כך הם יכולים גם לתרום את ההחזקה שלו.

נעמי בלומנטל: בקהילה הזאת אין אף מיליונר שיוכל לתרום סכומים גדולים.

אלי בן-גל: התורם שהזכרתי הוא לא בן העדה.

אלי בן-גל: אותו מיליונר טען שאם הממשלה תחוקק חוק אז הוא יסכים לתרום.

נגיסט מנגשה: אני רוצה לומר לנציג משרד החינוך שהזכות הזאת היא מאוד חשובה.

נגיסט מנגשה: הצבעתי על הבעיה הספציפית הזאת בשיחותי עם הרבה ילדים ומורים בבתי-הספר.

נגיסט מנגשה: אם משרד החינוך היום תומך ברב-תרבותיות, זה הדגל שלהם, הם היו יכולים לעשות הרבה.

נגיסט מנגשה: כאן מתכוונים להקים את הגוף הזה על מנת להרים ולחזק את תרבות יוצאי אתיופיה.

נגיסט מנגשה: אבל אתה בא ואומר: נחזק מה שיש.

נגיסט מנגשה: אני מבטיחה לך, אני וכל הגוף הזה נשתמש במקורות שיש לך, במה שמוקצב במשרד החינוך---

שלמה ונטורה: 2.63 מיליון שקל נותנים לכל קהילות ישראל.

שלמה ונטורה: מר שלמה אקלה משתמש במרכז אחד במיליון שקל, וזה רק חדר.

נגיסט מנגשה: הלוואי שיהיה לכולם.

שלמה ונטורה: שיגדילו באופן ניכר את תקציב מורשת קהילות ישראל ותאמיני לי, לא יילך גרוש לתקורה.

שלמה ונטורה: כל אגורה שתינתן תלך, בלי תקורה, לעדה האתיופית.

מיכאל קורינלדי: חבל על הוויכוח.

מיכאל קורינלדי: צריך להחזיר את הצעת החוק הזאת לוועדת השרים, שידונו בה מחדש.

נעמי בלומנטל: אבל קודם צריך עוד קצת להרחיב.

נעמי בלומנטל: אני מחכה להצעות מכם.

שלמה אשכנזי: אני רוצה להגיד לנציגי משרדי הממשלה, משרד המדע, התרבות והספורט, משרד החינוך ומשרד האוצר, שנכון שמשרדי הממשלה לא בונים מבנים מתקציב המדינה אבל יש יוצא מן הכלל.

שלמה אשכנזי: מאחר וליוצאי אתיופיה לא היו בתי כנסת, המדינה מתקציבה בנתה להם בתי-כנסת.

יצחק חנימוב: היא שילמה במסגרת קריטריונים.

יצחק חנימוב: היא תומכת בבניית בתי כנסת לא רק לעדה האתיופית.

שלמה אשכנזי: המדינה נתנה את כל הכסף ורכשה את המבנים לבתי כנסת ליהודי אתיופיה, וזה דבר בדוק.

שלמה אשכנזי: בהקשר למבנה בית מורשת ליהודי אתיופיה: כמי שהיה חבר "בהלצ'ין" בין השנים 1997-1999 ויודע את הטרטורים שטרטר אותנו המינהל כנציגי "בהלצ'ין" כשבאנו לבקש שטחים וקרקעות לטובת הבנייה, אני יודע שיש פה עניין של אינטרסים של אנשים שרוצים לדחות את זה כמה שיותר.

שלמה אשכנזי: באו בהצעה לקחת מבנה קיים ביפו, אחרי זה דובר על מבנה בירושלים ליד משרד החינוך.

שלמה אשכנזי: נתנו מגרש של המינהל ליד רמת רחל של 6 דונם אדמה ואמרו שייבנו שם.

שלמה אשכנזי: אחרי שהדברים התחילו להתגלגל קדימה הגורמים חזרו נסוגו לאחור.

שלמה אשכנזי: אני מקווה שבמהלך הצעת חוק מסודרת יוקצה שטח אדמה והמדינה תסייע.

שלמה אשכנזי: כמו שאמרה חברת הכנסת נעמי בלומנטל, אין ליהודי אתיופיה אנשים בתוך הקהילה שיוכלו לחזק ולתת תקציבים לדברים האלה, בניגוד לקהילות אחרות כמו התימנים, הפרסים וכל האחרים.

שלמה אשכנזי: ליוצאי אתיופיה אין את זה.

שלמה אשכנזי: צריכה להיות תמיכה של המדינה בהקמת מבנה כזה ובדבר שיוביל לחיזוק הקשר של הציבור הישראלי עם הקהילה.

שלמה אשכנזי: זה דבר שיתרום רבות.

שלמה אשכנזי: חשוב לדעת שמאז עלייתם של יהודי אתיופיה לישראל ועד היום המדינת ישראל הוציאה תקציבים אדירים, מיליוני שקלים, אך אנחנו רואים שהמצב לא השתפר בהרבה לעומת מה שהיינו רוצים.

שלמה אשכנזי: זה נובע בין היתר מההתייחסות ומכל הדברים שאולי נראים לנו כאן קטנים, רק עוד מבנה, רק עוד תערוכה.

שלמה אשכנזי: הקירוב של הקהילה והקירוב של הציבורים האחרים לקהילה הזאת יתרום רבות, יותר מכל התקציבים והכספים שמשרד האוצר ומשרדים אחרים הוציאו לנושא קליטת עולי אתיופיה עד היום.

יעל אחי-לאה: גם משרד המשפטים שותף להתנגדות של הממשלה ואסביר בקצרה מדוע.

יעל אחי-לאה: במשרד המשפטים פועלת מזה כ-9-10 שנים מועצה מייעצת לעניין הקמת תאגידים סטטוטוריים, דוגמת התאגיד שמוצע להקים כאן.

יעל אחי-לאה: המועצה חיברה דוח ביניים ב-1995 - אני יכולה אחר-כך להמציא אותו לוועדה - שבו נקבעו קריטריונים בדבר סוגים של פעילויות שראוי שיהיו מעוגנות בצורה של תאגיד ציבורי.

יעל אחי-לאה: לפי ההצעה נראה שלא מדובר בסוג של פעילות כזאת אלא מדובר בסוג פעילות של הנצחה, כמו שאמרו פה גורמים שונים, גם עו"ד הראל ממשרד המדע, התרבות והספורט.

יעל אחי-לאה: המועצה מורכבת מאנשי מינהל, כלכלה, חברה וגם בין השאר עובדי מדינה.

נעמי בלומנטל: כמה נציגים מהעדה האתיופית ישנם במועצה?

יעל אחי-לאה: אין שם נציגים מהעדה האתיופית אבל היא לא מוקמת על-פי מפתח עדתי.

יעל אחי-לאה: היא מדברת על תאגידים ציבוריים באופן כללי.

יעל אחי-לאה: זה לא קשור לנושא הדיון.

נעמי בלומנטל: וכמה נציגים מעולי רוסיה יש במועצה?

יעל אחי-לאה: אני לא יודעת.

נעמי בלומנטל: אולי נחוקק באמת שתהיה קצת העדפה מתקנת.

יעל אחי-לאה: זה לא מועצה שהוקמה על-פי חוק.

יעל אחי-לאה: זה מועצה מייעצת לשר המשפטים.

יעל אחי-לאה: היא כשלעצמה אינה תאגיד.

נעמי בלומנטל: אולי כשהיא מוקמת שלא על-פי חוק אז המדינה מרשה לעצמה להכניס כל מיני אנשים שנראה לה שהם אלה שצריכים להיות מבלי להתחשב בציבורים שאולי היה מקום לשתפם.

יעל אחי-לאה: אני יכולה לקרוא לך את שמות חברי המועצה.

רוני ארד: מי אמר שראש הממשלה או השר ללקיטת עליה ימנו דווקא נציג אתיופי?

נעמי בלומנטל: מי אמר שראש הממשלה הבא לא יהיה מבני העדה האתיופית?

נעמי בלומנטל: אני רוצה פשוט לאפשר את זה.

רוני ארד: אם אני לא טועה, יש החלטת ממשלה על העדפה מתקנת דווקא לבני העדה האתיופית.

נעמי בלומנטל: אנחנו באמת דאגנו לזה.

נעמי בלומנטל: זה לא עובד במלואו אבל לפחות אנחנו מנסים.

נעמי בלומנטל: גברתי, אני אאפשר לך לסיים, אבל לא הערתי את הדברים סתם כך.

נעמי בלומנטל: אני רוצה שגם אתם במשרדי הממשלה תהיו ערים למה שמתרחש מתחת לאפכם במדינת ישראל, כמדינה דמוקרטית.

נעמי בלומנטל: ברוב הגופים, כמו המועצות המייעצות, ועדת שרים לענייני חקיקה ותת-ועדת שרים לענייני חקיקה ועורכי-הדין שמסתובבים ונותנים לשרים את הייעוץ, אין לא עולים מרוסיה ולא עולים מאתיופיה ואולי גם לא עולים מצרפת, וחבל שאלה פני המדינה.

נעמי בלומנטל: לשם כך אמרתי את המשפט הזה ואני אמשיך להיאבק על כך.

נעמי בלומנטל: כמו שנאבקתי בעבר שיהיה יותר ייצוג לנשים, אני איאבק על כך שיהיה יותר ייצוג במועצות מסוג זה גם לעולים חדשים שמגיעים למדינת ישראל.

מיכאל קורינלדי: מותר למחוא כפיים?

יעל אחי-לאה: אני מבקשת להתייחס לא לחלוקת התקציבים ולא לנושא הייצוג ההולם.

יעל אחי-לאה: אני מבקשת להתייחס רק למסגרת הארגונית של הקמת המרכז כתאגיד ציבורי.

יעל אחי-לאה: כמו שנאמר כאן, המועצה סבורה שהשגתם של יעדים תרבותיים, מדעיים וחברתיים נעשית בצורה הטובה ביותר כשמדובר במשהו שנעשה על-ידי החברה, כחברה חיה, כחברה שיוצרת דברים באופן ספונטני.

שלמה אשכנזי: האם יד ושם הוקם על קרקע פרטית?

יעל אחי-לאה: יד ושם הוקם בשנות ה-50.

יעל אחי-לאה: המועצה הוקמה בשנות ה-90.

יעל אחי-לאה: בכל זאת אפשר לשמוע גם עמדה אחרת.

יעל אחי-לאה: אנשים בעלי ניסיון רב עמלו הרבה מאוד וחשבו כיצד ליצור מסגרות ארגוניות יעילות.

יעל אחי-לאה: כמו שגם נאמר על-ידי משרד החינוך, זאת עמדת המועצה.

יעל אחי-לאה: לתאגיד ציבורי יש מחיר.

יעל אחי-לאה: דובר פה על דמוקרטיה, שיתוף הגורמים מהשטח ושיתוף אנשי העדה.

יעל אחי-לאה: בהצעת החוק הזאת וגם בחוקים שונים שמקימים תאגידים סטטוטוריים אין אפשרות לדמוקרטיה.

יעל אחי-לאה: יש בהם נציגים שמתמנים על-ידי שרים, שהם עובדי מדינה ונציגים של ארגונים מסויימים, שאני לא בטוחה שבהם יש ייצוג הולם כמו שאת מבקשת.

יעל אחי-לאה: זאת נקודה אחת שאני מבקשת להדגיש.

יעל אחי-לאה: נקודה שניה, נאמר פה שתורמים שונים רצו להתנות את התרומה שלהם בפעילות מצד הממשלה.

יעל אחי-לאה: מצד אחד, הצעת החוק הזאת היא לא הצעה של הממשלה.

יעל אחי-לאה: מצד שני, הממשלה, כמו שאמרו מר אשכנזי ונציג האוצר, הקציבה כספים רבים לעולי אתיופיה, בלי חוק ובלי תאגיד.

יעל אחי-לאה: זאת אומרת שאין קשר ישיר בין הדברים.

יעל אחי-לאה: נאמר על-ידי נציג מכון בן-צבי שגם המכון, שהוא עצמו תאגיד סטטוטורי, סובל מחסרון כיס ואין בהכרח קשר חד-ערכי בין הנושאים האלה.

יעל אחי-לאה: אני רוצה להתייחס לנושא של משרד ראש הממשלה כמשרד האחראי.

יעל אחי-לאה: כדאי אולי להעביר את זה למשרד אחר.

יעל אחי-לאה: משרד ראש הממשלה דן בהנצחת ראשי ממשלות ונשיאים שנפטרו.

יעל אחי-לאה: בתור עדה חיה שרוצים לקדם אותה, את החיים ואת הפעילות התרבותית והחברתית, יכול להיות שעדיף שהנושא יהיה באחריותו של משרד אחר.

יעל אחי-לאה: נתבקשתי על-ידי משרד ראש הממשלה למסור על כך לוועדה.

יעל אחי-לאה: העדפה מתקנת גם לא יכולה לבוא לידי ביטוי בחוק הזה והיא לא קשורה לנושא.

יעל אחי-לאה: לכן יכול להיות שכדאי להפריד בין התחומים האלה.

יעל אחי-לאה: הנושא של הסמכת קייסים הוא לדעתי נושא שצריך להיות במסגרת משרד הדתות.

יעל אחי-לאה: בכל אופן, אין לו איזכור בהצעה הזאת ואני גם לא בטוחה שנכון לכרוך את הנושא של פעילות תרבותית-מחקרית עם הסמכת קייסים.

יעל אחי-לאה: הסברה והבאת המרכזים השונים שפועלים לטובת יהודי אתיופיה לידיעת הציבור הכללי והעדה בפרט, זה גם לא דבר שאפשר לעשות רק מכוח החוק.

יעל אחי-לאה: אלה דבר שהחיים צריכים להפעיל אותם.

יעל אחי-לאה: אם יהיה חוק שכתוב ברשומות, זה עדיין לא יביא את הנושא לידיעת הציבור.

יעל אחי-לאה: זה דבר שתלוי בתקציבים שיוקדשו לכך על-ידי המשרדים השונים ובתרומות שגורמים פרטיים יוכלו לתת.

יעל אחי-לאה: אני חושבת שבכל מקרה הנושא מגיע בשורה התחתונה לתקציבים ותמיכות.

יעל אחי-לאה: משרד המשפטים כמובן לא מתנגד לתמיכה בפעילויות שונות ומגוונות לטובת יהודי אתיופיה.

יעל אחי-לאה: הוא רק סבור שלא בטוח שהקמת תאגיד ציבורי תסייע אלא אולי תעלה - כמו שאמר מר ונטורה - בהוצאות תקורה.

יעל אחי-לאה: כמו שאמרה גברת הראל, זה עשוי להיראות כמין הלאמה וקיבוע של מכון מרכזי אחד שיטפל בנושא וירכז אותו במקום לאפשר פלורליזם וריבוי דיעות ופעילויות באיזורים השונים בארץ.

נעמי בלומנטל: זה לא משכנע.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לשכנע אותך.

נעמי בלומנטל: שמעת מה שנאמר כאן, לאו דווקא את דברי אני אלא את דבריהם של בני העדה ואותם תביאי לידי ביטוי בוועדת השרים, כי נציגי העדה פשוט לא יהיו שם, כפי שניסיתי להבהיר.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: בראשית דברי אני מצטרף לכל הברכות לחברת הכנסת נעמי בלומנטל.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: את מעלה כל פעם את הנושא של הקליטה, במיוחד של יהודי אתיופיה.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: הלוואי שיהיו הרבה כמוך.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: מאידך, אני תוהה מדוע כאשר הדיון הוא על הנושא של יהודי אתיופיה חברי כנסת אחרים לא מגיעים.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: זה מוכיח שהנושא שלנו, של יוצאי אתיופיה, נדחק לשוליים ולא עומד על סדר היום הציבורי.

נעמי בלומנטל: זה נכון, אני אומרת את זה הרבה פעמים, פשוט לא חזרתי על זה, שבוודאי שראוי היה שבכנסת ישראל יהיה לפחות חבר כנסת אחד מבני העדה האתיופית.

נעמי בלומנטל: יש למעלה מ-50,000 מצביעים עולי אתיופיה וזה הולם לפחות חבר כנסת אחד, או חברת כנסת.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: לגבי "בהלצ'ין":

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: אני חושב שזה אחד הדברים הכי יפים שיש לקהילת יוצאי אתיופיה, שבאמצעותו אפשר לעשות קליטה טובה.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: מערכת החינוך תוכל לשלוח את המורים והמחנכים שלה לשם לקרוא ספרים על התרבות, על המנהגים, כך שיוכלו לתת מסר חינוכי טוב בבתי-הספר.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: לכן מאוד חשוב שזה יוקם.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: ודבר אחרון בנושא האנדרטה בירושלים.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: לאחרונה הייתי בירושלים ברמת רחל וראיתי שאמנם יש לחברי הקיבוץ את הרצון הטוב ביותר אבל היה מסביב הרבה לכלוך עד שקשה להתקרב לשם.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: אף אחד לא מתייחס לזה.

נעמי בלומנטל: היו לנו כאן ישיבות בנושא זה אבל גברת מסרט וורקו מהמשרד לקליטת עליה אומרת שיש איזה התקדמות.

נעמי בלומנטל: לפי מה שנאמר פה בישיבות אז רמת רחל לא מוכנה שהאנדרטה תישאר שם.

אביטל אפל: בפעם האחרונה שדיברתי איתם לפני כחודשיים עורך הדין שלהם אמר שנכון להיום הם מוכנים להשאיר את המצב הקיים אם הסטטוס קוו יימשך.

אביטל אפל: ברגע שירצו להרחיב, למשל להקים בית מורשת על אדמתם, הם יתנגדו ויגישו שוב תביעה.

אביטל אפל: אני לא יודעת מאיפה המידע שהביאה נציגת המשרד לקליטת עליה.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: בנושא האנדרטה אין שום התקדמות.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: צריך לפחות לחלוק כבוד אחרון לאלה שלא זכו לעלות לארץ ישראל.

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: עם כל הכבוד שיש לאנדרטה, אבל זה ממש "תפסת מרובה - לא תפסת".

צ'אלאצ'ו מנגיסטו: אני חושב שזה צריך להיות במקום ראוי ומכובד, ורק בירושלים.

דניאל פקדו: עד עכשיו רוב האנשים כאילו לקחו אפוטרופסות עלינו ואמרו מה כדאי לנו, איפה לשים את הכסף וכן הלאה.

דניאל פקדו: אצלנו אומרים שמי שלא אומר מה המחלה שלו לא מוצאים לו את התרופה.

דניאל פקדו: אנחנו יודעים מה הבעיות שלנו.

דניאל פקדו: אנחנו מייצגים את מורשת יהודי אתיופיה.

דניאל פקדו: אם נתעסק עם פקידים של האוצר או עם נציגים אחרים, לא נגיע לשום מקום.

דניאל פקדו: צריך פשוט לשבת עם שר האוצר, עם שר המדע, התרבות והספורט.

דניאל פקדו: את זה אני אומר מנסיוני הקודם.

דניאל פקדו: גם לבתי-כנסת היתה התנגדות של האוצר ושל כל הפקידים.

דניאל פקדו: כאשר מנכ"ל משרד הדתות החליט - בנו 10 בתי-כנסת.

דניאל פקדו: חבל שאנחנו נבזבז זמן כדי לשפץ את הצעת החוק.

נעמי בלומנטל: זה רק התחלת בזבוז הזמן, אבל אולי נצליח בכל זאת.

עדנה הראל: הייתי רוצה להבהיר נקודה שניסיתי קודם להסביר.

עדנה הראל: אנחנו בוודאי לא מתנגדים וההיפך, מעודדים ותומכים בקיומם של בתי מורשת לעדות שונות.

עדנה הראל: השאלה שניסיתי לשאול, ואני מניחה שהוועדה תמשיך לדון בעניין ואני חושבת שראוי שהיא תשוב ותדון בה, היא האם נכון לעגן בית מורשת כזה או אחר, או את כולם, כל אחד בחוק נפרד.

עדנה הראל: האם נכון להקים תאגיד סטטוטורי לבית מורשת?

עדנה הראל: האם זאת הדרך הנכונה להשיג את המטרה שרוצים להשיג?

עדנה הראל: או שאולי צריך לחשוב על דרך אחרת, שבה למחוקק יש תפקיד כזה או תפקיד אחר אבל לא בהכרח לקבוע מיהו המנכ"ל ואיך נבחרים האנשים.

עדנה הראל: יש כאן כל מיני דברים שמעגנים מבנה מאוד מסויים, והשאלה ששאלתי היא האם הוא נכון לטובת המטרה.

עדנה הראל: התפיסה שלנו היא לתמוך בבתי מורשת, בהחלט כן.

עדנה הראל: איך להשיג אפליה מתקנת ולהתמודד עם הבעיות הספציפיות של העדה האתיופית?

עדנה הראל: זאת שאלה שאני חושבת שצריך לדון בה.

עדנה הראל: לא הכל מתאים לחקיקה.

עדנה הראל: לא הנקיון של האנדרטה ולא המיקום המדוייק.

נעמי בלומנטל: יש איזה הסטוריה קצרה וגם בני העדה מתחילים לאבד את הסבלנות בעניין הזה.

נעמי בלומנטל: היתה החלטת ועדת שרים שקבעה שיהיה מרכז למורשת יהדות אתיופיה.

נעמי בלומנטל: לאחר מכן החליטו להקים את "בהלצ'ין".

נעמי בלומנטל: "בהלצ'ין" היתה אמורה לתת את המענה אבל היא לא מקבלת שום התייחסות.

נעמי בלומנטל: אם היא תקבל עוד 200,000 שקל זה יעזור לה מיידית אבל זה לא ייתן פתרון מעמיק.

נעמי בלומנטל: 200,000 שקל בוודאי יעזרו לה.

נעמי בלומנטל: אדרבא, אנחנו מבקשים שמשרד המדע, התרבות והספורט יבטיח עכשיו תקציב לנושא ספציפי, למשל למורשת של זקני העדה.

נעמי בלומנטל: תודיעו פה שאתם מעבירים להם את הכסף.

נעמי בלומנטל: הקשישים נמצאים שם אך הם לאט לאט לא ישארו בחיים ואז כל המורשת הזאת תלך לאיבוד.

נעמי בלומנטל: אדרבא, עיזבו, חוק או לא חוק, בבקשה.

נעמי בלומנטל: האוצר, משרד התרבות - בבקשה.

נעמי בלומנטל: הנה פרוייקט קטן.

מיכאל קורינלדי: תוכיחו שהצעת החוק מיותרת.

עדנה הראל: נדמה לי שאין ספק שהדיון פה הבהיר מה הן הבעיות הספציפיות.

עדנה הראל: לפחות אני לא ידעתי על כל מה שנעשה.

נעמי בלומנטל: זה אחת המטרות של הכנסת.

עדנה הראל: אני רוצה להבהיר מה היתה ההתנגדות.

עדנה הראל: ההתנגדות לא היתה למורשת האתיופית.

עדנה הראל: ההתנגדות היתה לשאלה האם הכלי הזה הוא כלי מתאים.

עדנה הראל: אנחנו צריכים לחזור ולעשות עבודה בממשלה.

עדנה הראל: הבנו את העניין.

נעמי בלומנטל: עו"ד הראל, תשבו על התיאום.

נעמי בלומנטל: תבהירי לשרים מה בדיוק בני הקהילה רוצים.

נעמי בלומנטל: תוכלי להיות סניגורית של "בהלצ'ין" בממשלה.

רוני ארד: את רוצה את ההתייחסות שלנו עכשיו?

רוני ארד: ברור שנתייחס להצעת החוק, שיחולו בה שינויים, ואני מתאר לעצמו שבסוף היא לא תהיה דומה להצעה הנוכחית.

רוני ארד: אני כרגע לא אומר מה יותר חשוב ומה פחות, כי זה לא תפקידי.

רוני ארד: הערת ביניים: נאמר כאילו אין כמעט אפליה מתקנת כלפי יוצאי אתיופיה.

רוני ארד: קיימת, לפחות בתקציב המשרד לקליטת עליה, אפליה מתקנת בחלק מהדברים, אם זה בנושא רווחה, אם זה בנושא חינוך, אם זה בנושא תמיכות אישיות ותשלומי העברה.

רוני ארד: כך שלא מדובר פה בעדה שלא מקבלת העדפה מתקנת.

מיכאל קורינלדי: אבל התרבות נופלת בין הכסאות.

רוני ארד: יש דברים שהם תמיכות.

רוני ארד: אין יותר את הכספים הייחודיים, כמו שהיה פעם.

רוני ארד: תמיכות ניתנות לפי קריטריונים.

רוני ארד: יש לי הרגשה שלפעמים - וזה לא רק אצל העדה האתיופית, אני רואה את זה גם במקומות אחרים - פשוט לא יודעים מה לבקש ואיפה.

רוני ארד: הכספים האלה קיימים מבחינת הקריטריונים.

רוני ארד: לכן צריכה להיות פה עבודה אחרת.

רוני ארד: דובר פה על "בהלצ'ין".

רוני ארד: אני גיליתי פה בפעם הראשונה שהאתיופים מקבלים דרך גורמים אחרים כספים נוספים, עוד פעם בצורה שווה.

רוני ארד: יש פה בעיה מבחינת תמיכה, אני חושב שזה בעיה משפטית, מבחינת הקריטריונים.

רוני ארד: אי אפשר להעדיף כי עוד פעם אנחנו חוזרים לדברים הייחודיים.

רוני ארד: לגבי הצעת החוק שלפנינו: זה לא שאנחנו חושבים שאנחנו יודעים טוב יותר מה יותר חשוב ומה פחות.

רוני ארד: מבחינת הוועדה הזאת האתיופים הם הכי חשובים.

רוני ארד: מבחינת אנשים אחרים יש קבוצות אחרות מועדפות.

רוני ארד: אנחנו חושבים שברגע שיקום מרכז אחד על-ידי חוק של עולי אתיופיה יבואו אחרי זה בקשות להקמת מרכזים לעדות אחרות.

רוני ארד: אני רוצה לציין שמרכז רבין עלה למשל 13 מיליון שקל בשנת 2000.

רוני ארד: אני לא יודע כמה עדות יש בישראל אבל נגיד שזה יעלה 10 מיליון שקל ---

מיכאל קורינלדי: הם עלו אחרונים והם יקבלו בית מורשת ראשונים.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שאם יהיו הרבה בתי מורשת אז תהיה לנו פחות נשירה מבתי הספר ואז יהיה צריך לתת הרבה פחות תקציב לנוער מנותק, לבתי הסוהר, לעובדים סוציאליים וכן הלאה.

נעמי בלומנטל: תודה, מר רוני ארד.

נעמי בלומנטל: אני יודעת שאתה לטובתנו.

רוני ארד: אני מחוייב מתוקף החלטת הממשלה להתנגד להצעת החוק.

חגי בן-שמאי: אני מבקש לתקן איזה רושם שנוצר פה כאילו אני חושש לנחלה שלי.

חגי בן-שמאי: אמרתי במהלך דברי שאני חושב שהצעת החוק הזאת לא עונה ולא מתאימה למה שנעשה בשטח.

חגי בן-שמאי: הדגשתי כמה וכמה פעמים את חשיבות הפעילות של "בהלצ'ין".

חגי בן-שמאי: שהממשלה תכפיל את תמיכה ב"בהלצ'ין" - וזה נוגע רק לנציג האוצר, לא לכל היועצים המשפטים, כי זה נוגע לדיונים המעשיים על התקציב של המשרדים.

חגי בן-שמאי: תעשו את זה, תתמכו ב"בהלצ'ין".

חגי בן-שמאי: תאמינו לי שמבחינת מכון בן-צבי ההגדרה שאני דורש בתקציב היא זהירה לעומת מה שצריך לתת ל"בהלצ'ין".

חגי בן-שמאי: אבל הדגשתי שלדעתי הצעת החוק לא מתייחסת בכלל למה ש"בהלצ'ין" עושה ולמה שכל הארגונים האחרים שמיוצגים פה עושים.

רוני ארד: אני חייב לציין שמאז 1998 לפחות, מאז הגעתי למשרד האוצר, היתה רק בקשה אחת פעם אחת מטעם המשרד לקליטת עליה, שבזמנו טיפל בעניין, לגבי "בהלצ'ין".

רוני ארד: אף פעם לא הובאו בפני משרד האוצר ההוצאות, כמה רוצים, למה רוצים, איזה פעילויות בדיוק צריך לממן וכן הלאה.

נעמי בלומנטל: בבקשה, יושב פה מר שלמה אקלה ואחרים והם יוכלו להגיד לך.

אלי בן-גל: האם אפשר להבין מהשיח הזה שיש תיקון של הצעת החוק?

מיכאל קורינלדי: מה עם הרעיון של ועדת היגוי לעניין זה?

נעמי בלומנטל: יש לנו כבר ועדת כנסת משותפת.

נעמי בלומנטל: אם אתם רוצים, מצידי תשבו ביניכם ותגישו לנו הצעה.

נעמי בלומנטל: אנחנו צריכים שני דברים.

נעמי בלומנטל: האחד הוא שיהיה איזה רעיון נכון יותר, כולל יותר, לאותה הצעת חוק, שהיא תקרום יותר עור וגידים, לפי מה שנראה לכם.

נעמי בלומנטל: אדרבא, תחליטו פה ביניכם.

נעמי בלומנטל: אם אתם רוצים לשבת 4-5 אנשים, אתם יכולים להגיע לכאן לוועדה, לשבת ביניכם ולקבוע.

נעמי בלומנטל: גם גברת וילמה מאור מנהלת הוועדה וגם גברת ציפי גלעדי יעזרו לכם אם אתם רוצים לתאם את הפגישות כאן.

נעמי בלומנטל: במידה והצעת החוק תיראה לרובנו אז יהיה צורך לעשות שדולה לקידום ההצעה.

נעמי בלומנטל: אז יהיה טוב אם תהיה ועדת היגוי כזאת.

נעמי בלומנטל: הרי אנחנו יודעים איך עוברות כאן הצעות חוק, שמתחילים לתפוס חבר כנסת אחר חבר כנסת ואומרים לו: יש עכשיו הצבעה על יהודי אתיופיה, בוא עכשיו להצביע אפילו שהממשלה מתנגדת.

נעמי בלומנטל: ואולי באותו רגע הממשלה לא תהיה או משהו כזה ואנחנו נצליח להעביר את זה בקריאה ראשונה.

נעמי בלומנטל: אחרי שנעביר את הצעת החוק בקריאה ראשונה כבר איכשהו נצליח להעביר אותה גם קריאה שניה ושלישית.

נגיסט מנגשה: אולי לקראת הבחירות.