ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 102, 2000-10-30 10:00

נעמי בלומנטל: קודם כל אני שמחה לפגוש אתכם, בוודאי את חברי הכנסת.

נעמי בלומנטל: אנחנו שומעים עליהם דברים קשים, אבל אני חושבת שאם זה היה הולך לפי הוועדה שלנו, הפופולריות של חברי הכנסת לא הייתה כה נמוכה.

נעמי בלומנטל: אומרים שמידת האמון בכנסת בקרב הציבור היא 54%, לעומת השופטים שלהם יש יותר מ90%- אחוזים.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שאם זה היה עובד לפי ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, היו חברי הכנסת מקבלים אחוזים גבוהים יותר.

נעמי בלומנטל: ולכן אני מברכת את חבריי, חברי הכנסת, ומאחלת לכולנו פעילות יצירתית ופורייה.

נעמי בלומנטל: נקווה שנצליח לקדם גם את הנושא שעל סדר יומנו, גם את הנושא של העולים, קליטתם בארץ - זאת אולי משימה עיקרית שלנו, וגם הגברת העלייה למדינת ישראל וגם הקשר שלנו, של מדינת ישראל, עם יהדות התפוצות, עומדים על סדר יומנו.

יולי תמיר: גם עניין האנטישמיות.

יולי תמיר: זאת בעיה חמורה.

נעמי בלומנטל: כן, גם זה חלק מהעניין.

נעמי בלומנטל: מתחיל עכשיו מושב של כנסת, מושב החורף, לאחר פגרה ארוכה הייתי אומרת, בשל החגים היהודיים.

נעמי בלומנטל: מושב זה אמור היה להיות מושב מאוד פורה ומקדם ואנחנו עדיין נמצאים בראשיתו ולא יודעים איך יהיה המשכו.

נעמי בלומנטל: אם ניכנס להליך של בחירות כמובן שהוא ייראה אחרת מאשר אם נוכל לעבוד ולהמשיך בעבודה השגרתית שלנו כוועדה, כחברי כנסת.

נעמי בלומנטל: בכל אופן, המצב הוא לא הכי נוח.

נעמי בלומנטל: כולנו היינו ערים לשאלה מה קורה עם העולים החדשים בשעה כזאת, כשיש יריות בגילה.

נעמי בלומנטל: נמצאים איתנו כאן תלמידי בית הספר המקיף בגילה.

נעמי בלומנטל: נשמע גם אותם, נשמע גם שאלות.

נעמי בלומנטל: יש ביניהם גם שניים, שהם עולים חדשים, ממשפחות של עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: אתם שניים או שלושה?

נעמי בלומנטל: שניים.

נעמי בלומנטל: נשמע גם אותם.

מרינה סולודקין: יש לנו סיור של ועדת הפנים ב11:00- בדיוק.

מרינה סולודקין: ניאלץ לעזוב את הישיבה.

נעמי בלומנטל: בסדר גמור.

נעמי בלומנטל: מעבר לכך, אנחנו גם ראינו וביקרנו וחלק מאיתנו גם היה בלוויה של ואדים נורוז'יץ מאור עקיבא - העולה שבוצע בו הלינץ' הנוראי הזה.

נעמי בלומנטל: חשוב היה לנו בהחלט לנסות ולסייע, ואולי קודם ללמוד מה קורה עם עולים חדשים שהגיעו ארצה - אם לפני 5 שנים, או שנה, או 10 שנים - מה קורה איתם מבחינת ההתמודדות עם מצב הנוכחי.

נעמי בלומנטל: כל אחד מתמודד בדרכו הוא, כל אחד גם לפי מקום מגוריו, ואיך שהוא מרגיש מבחינה פנימית.

נעמי בלומנטל: ובכל מה שקשור לעולים, מטבע הדברים היינו חושבים שאולי הם הפחות חסינים.

נעמי בלומנטל: אבל אני מוכרחה לומר שמהפגישות שלי עם העולים, בין השאר גם עם משפחת נורוז'יץ, הרושם שלי הוא שבקרב העולים יש חוסן בלתי רגיל.

נעמי בלומנטל: אני ממש הופתעתי מכך.

נעמי בלומנטל: הרבה עולים הגיעו לארץ מתוך אמונה שזו ארצם מולדתם והם באו לכאן בשל הקשר שהם מרגישים לארץ – ויש כאלה הרבה יותר מאשר הדימוי שנוצר להם במשך השנים האלה.

נעמי בלומנטל: זה עלה לא אחת כאן בוועדה, שכאילו אומרים: הם עלו מסיבות לא אידיאולוגיות, מסיבות כלכליות.

נעמי בלומנטל: היום אנחנו נחשפים לכך שרבים מהם, או אחוזים גבוהים מאוד מהם, עלו פשוט מסיבות אידיאולוגיות.

נעמי בלומנטל: הם רוצים לחיות כאן בארץ ישראל.

נעמי בלומנטל: אין ספק שהמצב הזה, שאנחנו מצויים בו, נותן ביטוי לעמדתם ולעמידתם.

נעמי בלומנטל: ומכאן לדיון היום.

נעמי בלומנטל: אנחנו הזמנו, ושרת הקליטה, כנהוג במסורת הכנסת, נענתה להזמנתנו להגיע לכאן ולתת לנו סקירה על פעילות המשרד, וכמובן לגבי תקציב שנת 2001, שאנחנו עומדים בשעריה.

נעמי בלומנטל: היא תספר מה משרד הקליטה מתכונן לעשות ואיך הוא נערך לשנת התקציב הקרובה.

נעמי בלומנטל: אנחנו בראש ובראשונה נשמע אותך, שרת הקליטה.

נעמי בלומנטל: נשמע מה כוונות המשרד, איך את נערכת, איך המשרד נערך תקציבית ומה נראה לך הצפי מבחינת מה שאפשר יהיה לקבל – האם יותר, פחות, ומה קורה לגבי החוסר בתקציב שהיה בפעם הקודמת.

נעמי בלומנטל: נשמע גם על המצוקות שהיו גם בקרב אוכלוסיות העולים השונות – עולים מאתיופיה, מקווקז, מרוסיה, מהערים הגדולות.

נעמי בלומנטל: יש גם הנושא של השתלבות בעבודה, במעמד ובתפקיד שבו נמצאים בעבודה.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה להעלות עוד שני נושאים שנראה לי שהם בנפשנו.

נעמי בלומנטל: האחד זה מידת ההשתלבות של העולים בחברה שלנו, אבל לא רק השאלה האם טוב להם או רע להם, אלא גם האם הם הופכים להיות חלק גם מהאליטה החברתית במדינת ישראל, האם הם משתלבים גם בתפקידי מפתח, בתפקידים בכירים במערכות השונות, וזאת לגבי כל העולים: עולים מאתיופיה, מאוזבקיסטן, מגרוזיה, מרוסיה, מליטא – יש כל כך הרבה מדינות.

נעמי בלומנטל: האם הם הופכים להיות לחלק גם מהאליטה הכלכלית, ממובילי ומקבלי ההחלטות בחברה הישראלית?

נעמי בלומנטל: וכאן נראה לי שיש לנו עוד הרבה מה לעשות ולמה לשאוף ולפעול.

נעמי בלומנטל: למשל, בכל לילה מגיע אלי עיתון ה"גלובס", וכשאני קוראת בו אני כמעט לא רואה שם שמות של עולים חדשים - אולי כעובדים בחברות ההיי-טק המובילות, אבל לא כמנכ"לים ולא כסמנכ"לים ולא כחברי מועצות מנהלים.

נעמי בלומנטל: גם עכשיו, ברשות השידור, עומדים למנות 30 חברים חדשים במליאת רשות השידור.

נעמי בלומנטל: חשוב לראות כמה מביניהם יהיו עולים.

יולי תמיר: הגשנו רשימה של עולים מועמדים.

נעמי בלומנטל: אז אנחנו נצטרך לעקוב ולבחון כמה עולים נמצאים בין ה30-.

נעמי בלומנטל: אני יודעת שבמליאה היוצאת היו ארבעה שנחשבו כמייצגים את העולים החדשים.

נעמי בלומנטל: מתוך ה30- היו ארבעה.

נעמי בלומנטל: נצטרך לעקוב האם גם עכשיו אנחנו מדברים על ארבעה – ואולי אפילו על יותר.

נעמי בלומנטל: מתוך 30 היינו רוצים לראות כ20%- - כלומר בערך שישה שהם עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שאמנם זה מה שיהיה.

נעמי בלומנטל: על כל פנים זה באשר למידת השילוב של העולים בחברה.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת להעלות דבר נוסף, שעסקנו בו לא אחת בוועדה: הדימוי של העולים החדשים - איך הם מצטיירים בתקשורת ובחברה הישראלית.

נעמי בלומנטל: הנושא עלה פחות על סדר היום הציבורי בתקופה האחרונה, דווקא בשל מצב החירום.

נעמי בלומנטל: ואגב, זאת גם כשאנחנו רואים שרבים מבין החיילים שנמצאים בשטח, מבין החיילים שמתראיינים, וגם לצערנו מבין אלה שנרצחו בצורה כל כך אכזרית - הם עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: גם עכשיו יש עולה חדש מבני עיש שגם בו כנראה עשו לינץ', והיום מתקיימת הלוויה שלו.

מרינה סולודקין: ההלויה ב14:00- בבני עיש.

מרינה סולודקין: מדובר בבחור בוכרי.

משה רז: כדאי לשים לב, זה אולי עלול להישמע מופרך, אבל יכול להיות שיש בזה משהו: רוב הנפגעים הישראליים עד עכשיו באירועים האלה היו עולים חדשים: גם הבחור שנרצח בבידיא וגם אחד משני אלה שנרצחו ברמאללה וגם אתמול זה שנרצח ברמאללה.

נעמי בלומנטל: וגם הבחור האתיופי.

משה רז: ואפילו זה שנסע בכביש החוף ונפגע מאבן.

משה רז: כמובן שיש מקרים שגם ישראלים נפגעים אבל יכול להיות שיש כאן גם איזה שהוא קשר בין הדברים.

משה רז: כמו שאנחנו יודעים שעולים חדשים טובעים בים יותר מאשר ישראלים ותיקים – כי אין שלטים, כי אולי הם לא מודעים לזה - יכול להיות שגם כאן יש גם עניין של חוסר מודעות שאנחנו צריכים למצוא דרך להתמודד איתו.

משה רז: כי ישראלי רגיל, ותיק, לא ייכנס לרמאללה - אינני יודע מה היו הנסיבות שאותו בחור מבני עיש נכנס לרמאללה - אבל ישראלי ותיק לא ייכנס לרמאללה ככה סתם, באמצע אירועים מהסוג הזה וגם לא לבידיא, ויכול להיות שאנחנו צריכים למצוא דרך להתייחס לעניין.

נעמי בלומנטל: בהחלט, חשבתי על העניין הזה.

נעמי בלומנטל: לגבי הנושא של הטביעות, העובדה שהיו הרבה יותר עולים, אנחנו אגב התייחסנו לזה בזמנו - לא אגב, אלא עשינו גם פעילות כוועדה - ואחר כך הרשויות, גם המוניציפליות, התייחסו לזה, אם אתם זוכרים.

נעמי בלומנטל: זה נושא שראוי ורצוי להתייחס אליו.

נעמי בלומנטל: אני דווקא הסתכלתי על העניין מהיבט אחר: אנחנו רואים עד כמה הם הופכים לחלק מהחברה הישראלית – אפילו יותר מדי, במובן הזה שהקורבנות הם מעל ומעבר.

נעמי בלומנטל: ובהחלט יש מקום להתייחסות.

נעמי בלומנטל: גם בישיבה מחר, שבה נדון ברדיו רק"ע, נתייחס לזה.

נעמי בלומנטל: פניתי גם לראש הממשלה, ואנה איסקובה תוכל להגיב על כך.

נעמי בלומנטל: השאלה היא לגבי המידע שעובר לעולים החדשים בכלל - וזה מתייחס גם לחיילים וגם לאזרחים שאינם חיילים - איזה מידע מתקבל, והאם הם מקבלים מספיק מידע, גם לגבי המצב שמתקיים עכשיו.

נעמי בלומנטל: אבל בהחלט זאת הערה, אנחנו נתייחס לזה בהחלט.

נעמי בלומנטל: תודה.

מרינה סולודקין: לדעתי יש קשר ישיר בין גל הרציחות של האנשים ומצבם כעולים חדשים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה רעיון טוב להכין להם חוברת ביטחונית, אולי מטעם משרד הביטחון.

מרינה סולודקין: אלה אנשים שלא נולדו בארץ ולא התחנכו כאן ולא יודעים ממה להיזהר.

מרינה סולודקין: אני גם צריכה להדגיש, שהרצח האחרון, קשור לעובדה שהאנשים שלנו גרו במדינה רב לאומית.

מרינה סולודקין: לאיש הזה, מריק גבריאלוב, היו חברים ערבים.

מרינה סולודקין: ומה שהיה נורמלי ובתוך הדם שלו - שאפשר שתהיה חברות בין עמים שונים - כאן אולי עדיין לא הגיע הזמן.

מרינה סולודקין: אנחנו בשלב קודם, של עימות בין העמים.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: מישהו מחברי הכנסת רוצה להגיב בשלב זה?

ויקטור בריילובסקי: אולי שתי מילים.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שאנחנו עכשיו מעלים בעיה מאוד חשובה.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה רק להוסיף שאם בשביל ותיק ישראלי המצב ברור, והוא לא צריך לקבל המלצות שלא כדאי לנסוע לרמאללה, או למקום אחר - אני חושב שלעולים חדשים צריך דרך רק"ע ודרך העיתונות ברוסית לתת המלצות ישירות: מתי לא צריך לנסוע בדרך זו ומתי להימנע מדרך אחרת.

ויקטור בריילובסקי: מה לא ממליצים.

ויקטור בריילובסקי: אולי זה יכול לעזור.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: באמת פניתי לראש הממשלה בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: אנה איסקובה תוכל אולי להתייחס לכך.

נעמי בלומנטל: אבל אני בהחלט מקבלת גם את הצעתכם ואנחנו נדון ספציפית בשאלה האם הצבא צריך לתדרך באופן מיוחד.

נעמי בלומנטל: שר הביטחון בוודאי לא יוכל להגיע לוועדה, אבל אולי הרמטכ"ל, כדי להתייחס לנושא הזה ספציפית.

נעמי בלומנטל: הנושא באמת קיים ומתקיים ואני כאמור פניתי לראש הממשלה, ובהחלט נעלה את זה גם כאן בוועדה בדחיפות.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: אני אעביר לך את רשות הדיבור, השרה יעל תמיר.

נעמי בלומנטל: בבקשה.

יולי תמיר: אני אתחיל קודם כל מהמצב הנוכחי ואז אעבור לדברים אחרים.

יולי תמיר: אנחנו נערכנו, החל מרגע שהתחילו האירועים, לפעילות לטיפול במצוקות של העולים.

יולי תמיר: זה התחיל בעצם בסיור שהיה לנו ביום הראשון של האירועים בנצרת עילית, והיום אנחנו עושים פעילות סיוע כמעט בכל מקום שיש בו ביקוש לכך.

יולי תמיר: הודענו והסברנו שאנחנו מוכנים לתת סיוע.

יולי תמיר: נעזרנו גם ברות בר-און במובן מסוים, כדי לקבל סיוע פסיכולוגי, טיפול בבעיות.

יולי תמיר: גם היום ברדיו רק"ע תהיה שיחה של פסיכולוגית שמסייעת, מדברת, אפשר להתקשר ולשאול ולהתייעץ.

יולי תמיר: כך שאנחנו מנסים לתת מענה לפחות למצוקה היותר פסיכולוגית נקרא לה, שהעולים נתקלים בה, בעיקר באמת משום שהם לא מכירים את המציאות, לא יודעים בדיוק איך להתמודד איתה – לא שהישראלים הוותיקים כל כך יודעים, אבל בכל זאת לעולים המצוקה גדולה יותר.

יולי תמיר: ובהחלט נעשית היערכות לסייע בנושא הזה.

יולי תמיר: הייתי אתמול בגילה ברחוב האנפה.

יולי תמיר: אני רוצה לומר משהו בעניין הזה לוועדה.

יולי תמיר: אנשי רח' האנפה שישבו איתי אתמול בערב עד השעה המאוחרת של הלילה, אמרו לי את הדבר הבא: כולם באים, כאילו לסיור על הפרומנדה - אגב, הנוף הוא מאוד יפה - כולם הולכים ובאים ואף אחד לא מדבר עם התושבים ואף אחד לא יושב איתם ואף אחד לא בא בשעות הקשות.

יולי תמיר: השעה 11:00 היא לא זמן לטייל שם.

יולי תמיר: צריך לבוא לשם בשעת הערב כי זאת שעת המצוקה, ולדבר עם העולים.

יולי תמיר: יש לדעתי בעיה, אני כבר מטפלת בזה ביומיים האחרונים, ואני מקווה שקצת נתקדם איתה.

יולי תמיר: אולי זו בעיה פנים מוניציפלית אולי אפילו פנים מינהלת גילה, שהמינהלה והתושבים נמצאים במתח מאוד גדול.

יולי תמיר: המינהלת, אם אפשר לומר, קצת "לוקחת טרמפ" על האירועים האלה, עכשיו ראיתי שהסוכנות תרמה להם מיליון דולר למרכז תרבות.

יולי תמיר: בעצם רק שני רחובות בגילה נפגעו – האנפה והשיש.

יולי תמיר: ברח' השיש היה אירוע אחד, וברח' האנפה היה רצף של אירועים.

יולי תמיר: דווקא התושבים שם, זקוקים לסיוע מיידי ולפתרון אמיתי, כי שם הילדים מפחדים להסתובב בבתים ומוחזקים במובן מסוים – ההורים לפחות אומרים שהילדים נמצאים בהסגר בתוך הבית כדי לא להיות בחדרים מסוימים שחשופים.

יולי תמיר: אולם דווקא לתושבים של הרחוב הספציפי הזה, בסך הכל 108 משפחות ש20%- מהן עולים, לא ניתן סיוע ראוי.

יולי תמיר: פנינו כבר רבות לכמה גורמים בבקשה שהסיוע יתמקד בהם.

יולי תמיר: והחבר'ה בגילה פה עוד יגידו את דברם.

נעמי בלומנטל: ברשותך, נפנה אליהם לכמה דקות.

יולי תמיר: אני אשמח מאוד לשמוע אותם, אבל אני מכירה את גילה היטב, אני מסתובבת שם, בנותיי מסתובבות שם, השכונה נמצאת במרחק של דקות בודדות מהבית שלי.

יולי תמיר: אני חושבת שצריך באמת לקחת בחשבון את מה שאמר קודם ח"כ רז.

יולי תמיר: יש בעיה נקודתית.

יולי תמיר: אני חושבת שלכולנו יש תפקיד, לא רק בקשר לעולים אלא בכלל – וצריך קצת להרגיע את ההיסטריה.

יולי תמיר: אנחנו ידענו פה ימים קשים - לפחות הוותיקים צריכים להגיד זאת, אבל אני חושבת שגם חלק גדול מהעולים שחיו פה בעשור האחרון.

יולי תמיר: עברנו את מלחמת המפרץ, עברנו את ימי הפיגועים הגדולים.

יולי תמיר: צריך להרגיע קצת את רוח הנכאים ששוררת פתאום ואת הפאניקה, כי היא לא מוצדקת.

יולי תמיר: צריך לסייע כמובן, בכל דרך אפשרית, במה שניתן, לאנשים שנמצאים בחרדות.

יולי תמיר: אחת הדרכים להתמודד עם חרדות היא טיפה להוריד את רוח ההיסטריה הנוכחית.

יולי תמיר: בעיני זה מאוד חשוב.

יולי תמיר: בכל אופן, כאמור, אנחנו נערכים גם לסיוע.

יולי תמיר: דרך אגב, בכל מקום שהיה צורך בו, כולל בגילה, נפתח מוקד טלפוני, אפשר לצלצל אחר הצהריים, פרסמנו את זה ברדיו רק"ע, וגם בעיתונים.

יולי תמיר: אפשר לקבל, נדמה לי שעד השעה 20:00, מענה ישיר מהמשרד שלנו והחל מ20:00-, ב106-, מוקד הסיוע של העירייה, יש מישהו שדובר רוסית.

יולי תמיר: כך שיש כתובת.

יולי תמיר: דבר אחרון לגבי המידע: מתן מידע בסיטואציה הזאת הוא די בעייתי, כי המידע משתנה מיום ליום.

יולי תמיר: יש מידע כללי שאפשר לתת, אבל יש הרבה מידע שהוא רגעי.

יולי תמיר: וכאן אני חוזרת על דרישה שהייתה לנו ולא נענתה, ואף נתקלה בהרבה התנגדות אפילו מאנשים שיושבים פה בחדר: דרשנו לקבל 5 מיליון שקל למערכת של חדשות ברוסית, יומית, בטלוויזיה.

יולי תמיר: כך אפשר יהיה להראות את האירועים ולדווח עליהם בכל יום.

יולי תמיר: לדעתי זה דבר שמאוד חסר.

יולי תמיר: רדיו רק"ע מפסיק לשדר ב18:00- בעצם, ובערב אין בטלוויזיה חדשות בשפה הרוסית, שגם מראות וגם נותנות דיווח מדויק.

יולי תמיר: זה דבר שבעוכרינו, בטח בימים הלא יציבים האלה.

יולי תמיר: אני יודעת שחברי כנסת פה חשבו שזו מניפולציה פוליטית.

יולי תמיר: אני חושבת שאז הם טעו והם טועים גם עכשיו.

יולי תמיר: אנחנו צריכים לעשות מהלך שיאפשר מתן מידע שוטף, יום-יומי, של חדשות.

יולי תמיר: אם הוועדה תתמוך בזה, דווקא בימים האלה, אני מאוד אשמח, כי אני חושבת שזאת מטרה שראוי לקדם אותה.

יולי תמיר: היא כמעט הכרחית בסיטואציה הנוכחית.

נעמי בלומנטל: אני בהחלט מסכימה עם כמה דברים.

נעמי בלומנטל: אני רק לא רוצה להיכנס לוויכוח פוליטי, מכבודה של הוועדה.

יולי תמיר: כל כך ביקשנו אז את סיוע הוועדה בעניין הזה של חדשות.

יולי תמיר: זה נראה לי דבר מאוד מאוד עקרוני.

נעמי בלומנטל: בסדר, גם אנחנו בעד, אנחנו גם בעד תוכניות טלוויזיה.

נעמי בלומנטל: מחר יש לנו פגישה בנושא.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להשאיר את הנושא הזה למחר.

אנה איסקובה: למה לא יכולה להיות דרישה מרשות השידור?

אנה איסקובה: ה5- מיליון לא צריכים לצאת מאיתנו.

יולי תמיר: כי אין להם היום, אין להם היום.

יולי תמיר: אנחנו ישבנו ובדקנו את העניין הזה לעומק.

יולי תמיר: זה הסכום שהם צריכים כדי שערוץ 33, שיש לו כבר מערכת שידורים ברוסית, ישדר חדשות יומיות ברוסית.

יולי תמיר: בדקנו, והערוץ הראשון והשני סרבו לכל הצעה שנתנו.

יולי תמיר: ערוץ 33 היה היחידי שהיה מוכן ללכת וגם הגיש הצעה קונקרטית, זאת הייתה ההצעה שלו.

נעמי בלומנטל: יש לנו ישיבה סביב הנושא של רדיו רק"ע.

אלכסנדר צינקר: זה משהו אחר.

אלכסנדר צינקר: משהו אחר, אבל אז נוכל להתייחס גם לעניין הזה.

אלכסנדר צינקר: השרה התייחסה אמרה כמה דברים על כך שהמצב לא כל כך נורא ושיורים בגילה וברח' האנפה וזה רק רחוב אחד ולא האחרים.

אלכסנדר צינקר: אז אני לא רוצה פה להיכנס לוויכוח פוליטי, כי יש לי הרבה מה לומר בעניין הזה.

אלכסנדר צינקר: יש מצב חירום או אין מצב חירום?

נעמי בלומנטל: כנראה שכן!

סופה לנדבר: אני רוצה לחדש לך משהו.

סופה לנדבר: לפני שנה ועדת הכספים אישרה כספים לרשות בתנאי שחלק מהסכום יהיה לציוד חדש, ועד כה זה לא נעשה.

נעמי בלומנטל: מאה אחוז.

נעמי בלומנטל: מחר יהיה לנו על כך דיון, אבל אנחנו דיברנו גם על תוכניות טלוויזיה, להרחיב אותן ובכלל.

מרינה סולודקין: אנחנו נכניס להסכמים הקואליציוניים הבאים את הציוד לרשת של קליטת עלייה משום שלא שומעים בדימונה, באילת או בקריית שמונה – ומדובר בכמה ממשלות.

נעמי בלומנטל: אני מבטיחה, תעשו איתנו את ההסכם הקואליציוני, ואני מבטיחה לך שזה יתבצע.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע מכם, מהילדים.

נעמי בלומנטל: קומי בבקשה, ומסרי את שמך לפרוטוקול, כדי שתוכלי לבוא בעוד שנתיים ולבדוק אם רשמנו את כל מה שאמרת.

נעמי בלומנטל: מתי עלית לארץ?

דינה פרדמן: שמי דינה פרדמן.

דינה פרדמן: עליתי ב93-' לארץ.

דינה פרדמן: קודם כל אני רוצה להגיד לשרה יולי תמיר, שיכול להיות שהפגיעה הישירה היא ברחובות האנפה והשיש, אבל גם ברחובות שלידם שומעים את היריות.

יולי תמיר: גם מהבית שלי שומעים.

דינה פרדמן: אבל, זה גם די מפחיד.

נעמי בלומנטל: זה מפחיד.

מרינה סולודקין: זו גם לא בעיה פסיכולוגית, אלא ביטחונית.

מרינה סולודקין: זו לא בעיה פסיכולוגית.

מלה תבורי: מאיפה עלית?

דינה פרדמן: עליתי מאוקראינה.

דינה פרדמן: אני מסכימה עם ח"כ בריילובסקי שיש בעיה עם המידע שנותנים לעולים.

דינה פרדמן: כי אנשים שלא יודעים עברית והם לא יכולים לקרוא בעברית, כן, צריך שיהיה יותר מידע.

דינה פרדמן: אני מסכימה.

דינה פרדמן: אני חושבת שהבעיה הכי גדולה זה הפאניקה.

דינה פרדמן: כולם נמצאים במתח תמיד.

דינה פרדמן: ועוד משהו, יש תחושה בגילה שאין מספיק הגנה על הבתים.

דינה פרדמן: כי נכון שבנו קיר, אבל זה לא ממש עוזר.

דינה פרדמן: כי כל מה שזה עוזר זה שרק אפשר להתחבא מאחוריו.

וילמה מאור: ידעתם שיש מוקד טלפוני של משרד הקליטה בגילה?

דינה פרדמן: אני אישית לא ידעתי, אבל אני שמעתי ברדיו שיש.

נעמי בלומנטל: והיחסים עם השכנים, בטח יש גם כאלה שהם אינם עולים חדשים, האם בשעה כזאת יש שינוי ביחסים ביניכם?

נעמי בלומנטל: יותר מידע זורם ביניכם?

דינה פרדמן: היחסים בסדר.

נעמי בלומנטל: בסדר כל הזמן.

נעמי בלומנטל: אבל יושבים יותר יחד בערבים, או שאין הבדל?

דינה פרדמן: לא אצלנו בשכונה.

דינה פרדמן: התחושה היא שלא ממש מטפלים בבעיות שלנו.

סופה לנדבר: איך היית רוצה שיטפלו בבעיות?

סופה לנדבר: מה חסר?

סופה לנדבר: חסרות שיחות, מה חסר?

מרינה סולודקין: הכל חסר.

מרינה סולודקין: ביטחון חסר.

סופה לנדבר: טוב, אתם מבינים שאני לא אנאלפביתית, אני שואלת אותה מה חסר לה כרגע, בלי פוליטיקה.

נעמי בלומנטל: בסדר, אני רוצה לשמוע אותה.

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע.

סופה לנדבר: בלי פוליטיקה עכשיו.

סופה לנדבר: מפני שאנחנו היסטריה עושים, אנחנו.

נעמי בלומנטל: לא, לא, את שאלת אותה, אנחנו רוצים לשמוע תשובות.

דינה פרדמן: טוב, מה שאני חושבת שחסר, יכול להיות שזאת דעתי האישית, זאת התגובה של צה"ל.

דינה פרדמן: זה לפי דעתי מה שחסר.

יולי תמיר: זה "בלי פוליטיקה"…

דינה פרדמן: אני לא יודעת מה אפשר לעשות מבחינות אחרות.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: על ידך יושב צעיר - אתה מוכן לקום בבקשה?

נעמי בלומנטל: מה שמך?

אלכס ריסקין: שמי אלכס ריסקין.

אלכס ריסקין: עליתי בשנת 96'.

נעמי בלומנטל: ובאיזו כיתה אתה?

אלכס ריסקין: אני בכיתה י"ב.

נעמי בלומנטל: כמו הבן שלי.

מלה תבורי: מאיפה עלית?

אלכס ריסקין: מאוקראינה.

נעמי בלומנטל: ספר לנו על התחושות שלך, הליכה לבית הספר, החזרה, מה קורה בערב?

אלכס ריסקין: אני מאוד אוהב את העברית.

אלכס ריסקין: ונהניתי ללמוד אותה.

אלכס ריסקין: בבית הספר הקשרי ם שלי בסדר.

אלכס ריסקין: יש לי חברים.

אלכס ריסקין: וגם כשאני חוזר הביתה יש לנו, יש לנו קבוצת כדורגל.

נעמי בלומנטל: באיזה תפקיד אתה?

אלכס ריסקין: שוער.

אלכס ריסקין: זהו אני עכשיו לא גר בגילה אלא בעיר גנים.

אלכס ריסקין: אבל עברתי לפני שנה וחצי.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: אולי מישהו אחר?

נעמי בלומנטל: אתם אמנם ותיקים.

דנה ברדוגו: גם אני עולה חדשה.

נעמי בלומנטל: אז קומי בבקשה, ותאמרי לנו את שמך.

דנה ברדוגו: קוראים לי דנה ברדוגו, עליתי מצרפת לפני שלוש שנים.

נעמי בלומנטל: את גרה בגילה?

דנה ברדוגו: נכון.

דנה ברדוגו: אני רוצה להתייחס לשאלה שהייתה אם יש הבדל ביחסים בין העולים והוותיקים – אם מתקרבים יותר משהו כזה.

דנה ברדוגו: אני חושבת שנכון שהיריות הן רק בצד אחד של גילה, ונכון שיש חלק גדול מתושבי גילה שלא כל כך בסכנה – אבל אנחנו שומעים את היריות.

דנה ברדוגו: זה מאוד קרוב, למרות שזה לא כל כך נראה.

דנה ברדוגו: חלק מהעולים החדשים, כמו למשל העולים החדשים מרוסיה, עדיין לא שולטים ממש בשפה ולא כל כך מודעים לדברים – הם לא יכולים לדעת כמו שוותיקים, כמו שאנשים ותיקים יודעים טוב מה קורה.

דנה ברדוגו: יותר קשה להם להבין את המצב, יותר קשה להם לשמוע רדיו ולשמוע חדשות בערב וכולי.

דנה ברדוגו: אז אם יש מתח אצל התושבים הוותיקים אני לא מתארת את המתח אצל העולים החדשים, שעדיין לא שולטים בשפה.

דנה ברדוגו: ואני חושבת שבאמת צריך לעשות משהו, כמו שאמרתם, זה רעיון טוב להמשיך את השידורים בעת המצוקה, בערב.

סופה לנדבר: איפה את נמצאת בערב?

סופה לנדבר: במשפחה או בתוך חברה?

דנה ברדוגו: לא, אנחנו משתדלים ככל האפשר להיות בבית, כדי שלא נתפזר ויהיה עוד יותר מתח.

סופה לנדבר: ובזמן הזה עובדי העירייה מסתובבים בגילה?

סופה לנדבר: מי מגיע לאזור בערב?

סופה לנדבר: מהעירייה מישהו מגיע?

סופה לנדבר: עובדים סוציאליים, פסיכולוגיים?

סופה לנדבר: בערב, דווקא כשיש פחד?

דנה ברדוגו: אני אישית לא יודעת, יכול להיות.

דנה ברדוגו: אני אישית לא ראיתי שום דבר.

סופה לנדבר: אף אחד לא דפק בדלת.

יולי תמיר: זאת הבעיה.

יולי תמיר: לאור מה שראיתי אתמול בשטח, העובדים עובדים בשעות העבודה, גומרים ב13:00- או 14:00 או 15:00, והולכים הביתה.

יולי תמיר: אני היום נתתי הוראה במשרד הקליטה: נעשה סקר ברחוב האנפה מהשעה 17:00 ואילך.

יולי תמיר: אמרו לי: העובדים פוחדים.

יולי תמיר: אמרתי: אני אלך איתם.

יולי תמיר: כי אני חושבת - שוב, אני מבינה שיריות זה נורא מפחיד, אבל אנחנו צריכים לגלות איזה שהוא חוסן מינימלי, אחרת כל המערכות יתמוטטו.

יולי תמיר: אי אפשר יהיה לתת שירותים, אי אפשר יהיה לבוא.

יולי תמיר: לא אוספים שם את הזבל כי פועלי הזבל פוחדים.

יולי תמיר: זה דבר בלתי סביר לחלוטין.

נעמי בלומנטל: תודה.

נעמי בלומנטל: שנייה אחת.

נעמי בלומנטל: אנה איסקובה, בקצרה.

אנה איסקובה: אני לא מסכימה עם ההערכות שהעולים החדשים לא יודעים, ונוסעים לרמאללה וכו', ושהם מאוד מבוהלים בגילה.

אנה איסקובה: הרושם שלי הוא שזו דווקא הירואיקה, שנוסעים מפני שמחליטים שלא פוחדים משום דבר ושלא ישימו לב.

אנה איסקובה: יש צורך בפסיכולוגים שמבינים את הפסיכולוגיה הזאת.

אנה איסקובה: במלחמת המפרץ הייתה רשת שלמה של פסיכולוגים יוצאי בריה"מ שידעו לתת את הטיפול האמיתי ולהבין איפה הבעיה היא פחד ואיפה הבעיה היא חוסר פחד.

אנה איסקובה: השימוש בפסיכולוגים שמבינים את המנטליות הזאת הוא הכרח בהרבה תחומים - תחומי חינוך ואחרים, אבל כעת בשעת החירום זה פשוט הכרח.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שזה רעיון, שנבקש זאת.

יולי תמיר: לקחנו, כמו שאמרתי, קבוצה שחלקה עובדת עם עולים בשטח וחלקה משדרת ברדיו רק"ע ונותנת ייעוץ וכולם יוצאי חבר העמים והם משדרים ומדברים עם העולים.

אנה איסקובה: צריך שיהיו יותר כאלה גם בסוכנויות הייעוץ.

אנה איסקובה: ההערכה שלהם היא אחרת.

נעמי בלומנטל: אנה איסקובה מציעה להשתדל לקחת יועצים מבין העולים.

יולי תמיר: כן כן, האנשים שמשדרים הם מבין העולים.

נעמי בלומנטל: ההצעה היא גם אלה שמסתובבים בשטח.

יולי תמיר: גם אלה שמסתובבים בשטח הם עולים.

יולי תמיר: בכלל, כל כוח הסיוע הוא כוח של עולים.

יולי תמיר: כי הם דוברי השפה.

דפני מושייב: רק דיווח קצר: היות שבגילה יש גם עולים שהם לא דוברי רוסית, כמו ששמענו יש דוברי צרפתית ופרסית - הייתה לנו ישיבה על זה יחד עם רות סלע – כוונתי לרות בר-און, כמובן - ועם שרה כהן ממשרד הקליטה.

נעמי בלומנטל: זה בסדר, קיצור זה בסדר.

נעמי בלומנטל: מחמאה, לא?

דפני מושייב: זאת הייתה טעות אוטומטית.

דפני מושייב: כאמור, היינו בישיבה עם פיקוד העורף, כדי להתחבר למערכות האוניברסליות, כי הרבה מהאנשים מתקשרים למוקד 106 בעיריית ירושלים ושם אין דוברי שפות אחרות.

דפני מושייב: אז גם בין היתר יש גם צורך ליצור את המערכות.

יולי תמיר: יש דוברי רוסית אמרו לי.

יולי תמיר: העירייה התחייבה שיש דוברי רוסית.

דפני מושייב: כן, אבל לא שפות אחרות.

דפני מושייב: ובין היתר זה אחד הרעיונות – לפנות לעולים.

סופה לנדבר: אנחנו בעוד רבע שעה יוצאים לוועדת הפנים.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים להספיק לשמוע את השרה.

דפני מושייב: אני אקצר.

דפני מושייב: הרעיון הוא להיעזר גם בארגוני העולים כדי לבנות רשת של דוברי שפות נוספות שגם יוכשרו, בעזרתה של רות בר-און, לענות לפונים.

נעמי בלומנטל: מאה אחוז.

נעמי בלומנטל: נסגור בעניין הזה, אבל באמת זה צו השעה.

נעמי בלומנטל: כפי שאנחנו שומעים המצוקה העיקרית היא איך אפשר יהיה להגיע אל כל העולים - אלה שגרים בשכונת גילה וייתכן שגם במקומות אחרים יהיה צורך בכך.

נעמי בלומנטל: חשוב לבדוק איך בזמן מהיר אפשר יהיה לקחת אותם יחד.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שמשרד העבודה והרווחה משתף פעולה עם "סלע", ועם משרד הקליטה.

מיכאל נודלמן: תשלחו צוות לקריית שמונה, צריכים ללמוד מהם.

נעמי בלומנטל: חה"כ נודלמן מזכיר שיש ניסיון שנרכש בקריית שמונה.

נעמי בלומנטל: שם ארגנו את כל המערכות, והגיעו להישגים מבחינה זו שמגיעים לעולה עצמו עם המידע.

נעמי בלומנטל: בסדר, ננסה לראות אחרי כן איך זה פועל, האם זה פועל.

נעמי בלומנטל: נבדוק כעבור כמה ימים האם זה אמנם פועל.

יולי תמיר: אבקש להוסיף עוד משפט אחד בנושא, כי אני רואה כאן את רחלה שיפר.

יולי תמיר: אני חושבת שכדאי מאוד שלמרובע הזה שנוצר: משרד העבודה והרווחה, משרד הקליטה, "סלע" ופיקוד העורף, יצטרף גם משרד החינוך כי בית הספר הוא מקום טוב להעביר מסרים לילדים, אם הם באמת במצוקה קשה – זה יסגור את המעגל של התיאומים ואז כל הגופים מתואמים.

נעמי בלומנטל: התאחדויות העולים, שקט בבקשה.

נעמי בלומנטל: ננסה לדאוג לכם גם לתקציב שוטף כדי להדגיש את החשיבות של הפעילות שלכם.

יולי תמיר: מפאת קוצר הזמן, אני לא יודעת איך כדאי להמשיך.

נעמי בלומנטל: אנחנו ממשיכים, אך יש כמה שיוצאים לוועדת הפנים, לגילה.

נעמי בלומנטל: תלכו בערב!

יולי תמיר: אני מציעה, מכיוון שהזמן קצר – אני מוכנה לחלק את זה לשניים.

יולי תמיר: אני רוצה להעלות על סדר היום שני דברים שבאמת אני חושבת שהוועדה יכולה לשתף עמם פעולה, כי הם מאבקים חשובים ודחופים.

יולי תמיר: אם תרצו אני אמשיך את הסקירה עכשיו, ואם תרצו נמשיך אותה במועד אחר.

נעמי בלומנטל: נשמח אם אפשר יהיה לקבוע פגישה בשבוע הבא או תוך עשרה ימים.

יולי תמיר: צריך לתאם את הזמן לפי היומן.

נעמי בלומנטל: אם השרה הביעה נכונות לכך, אז בואו נדון היום בשניים שלושה נושאים שהם יותר אקוטיים.

נעמי בלומנטל: בינתיים אתם תקבלו את החוברות שהשרה הביאה עמה ותעברו, תוכלו להתכונן לקראת הישיבה הבאה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

יולי תמיר: יש שני דברים שבעיני הם מאוד דוחקים.

יולי תמיר: אני חושבת שהוועדה צריכה להיות קשובה אליהם ובמידת האפשר לסייע בהם.

יולי תמיר: יש שני מאבקים – על האחד כבר דיברנו ועל האחר עדיין לא, אז כדאי שנעשה הכל ביחד.

יולי תמיר: לגבי הדבר הראשון, חשוב לי להבהיר שבעניין הזה אני לא משחקת את תפקיד הפוליטיקאית כדי להגיד כמה דברים נפלאים עשינו, אלא אני באה לשתף אתכם בשתי מצוקות דווקא, כי אני חושבת שבעניין הזה בשנה האחרונה היה לנו שיתוף פעולה טוב בדברים שהם חשובים לכולנו.

יולי תמיר: הדבר הראשון קשור לחידוש התנופה של העלייה מאתיופיה.

יולי תמיר: יש היום, לשמחתי, חידוש של העלייה מאתיופיה.

יולי תמיר: סוף סוף מתחיל להיפתח הפקק שהיה במחנות באדיס ובגודאר ומתחילים לספק אשרות בקצב קצת יותר מהיר.

יולי תמיר: זה עדיין לא מאוד מהר, אבל בכל אופן, בחודשים האחרונים התקבלו 1,200 אשרות – ויחסית לקצב של השנים האחרונות זה הרבה מאוד.

יולי תמיר: נבדקו הרבה יותר מזה.

יולי תמיר: זה אומר שצריכה להיות הקצאה תקציבית למשרד הקליטה.

יולי תמיר: ופה מאוד חשוב לי שתהיה תמיכה מלאה של הוועדה.

יולי תמיר: אני לא מוכנה בשום אופן שהכסף הזה יירד מכל מיני פרוייקטים.

יולי תמיר: כל יום מנסים לעשות לנו את זה, להוריד מכל מיני פרוייקטים קיימים.

יולי תמיר: גם ככה המשרד נמצא בחסך תקציבי מאוד גדול.

יולי תמיר: אני אדבר על זה גם בפעם הבאה אבל כמעט ניצלנו את כל התקציב ברוב הסעיפים.

יולי תמיר: אנו נמצאים במצב של ניצול תקציבי מאוד גבוה.

יולי תמיר: כל כסף כזה שיורד מאיתנו הוא כסף של שירותים שהתחייבנו לתת ולא יכולים לתת.

יולי תמיר: בחוברת שהגשתי לממשלה – אביא אותה בפעם הבאה - עשינו הערכה של עלויות קליטה.

יולי תמיר: העלויות גבוהות מאוד, אני אומרת זאת במפורש.

יולי תמיר: אם אנחנו רוצים היום לקלוט באופן מסודר את העולים שמגיעים, ואני מתנגדת באופן נחרץ לכך שנפתח מחדש את אתרי הקרוואנים – כי לדעתי הם היו בעייתיים מאוד מבחינת יכולות הקליטה שלהם – אם רוצים לקלוט באופן מסודר את העולים, צריכים לשכור מבנים.

יולי תמיר: היום אנחנו מקימים מרכזי קליטה, התחלנו בזה, ואנחנו רק צריכים להיות מתוקצבים באופן מסודר ורצוף.

יולי תמיר: אנחנו מקימים מרכזים קטנים, של 400-500 איש ולא של אלפי אנשים, במרכזי הערים, כדי שבאמת השנה וחצי שבהן העולים נמצאים במרכז הקליטה ינוצלו ללמוד כיצד לתפקד באופן עצמאי בעיר.

יולי תמיר: אין תועלת בכך ששמים את העולים על איזה הר חשוף, אומרים שזה מרכז קליטה וכשהעולים יוצאים משם לשיכון הקבע אין להם מושג איך לנהל את העניינים שלהם, כי הם היו בתוך חממה ששם כל השירותים ניתנו כך שהם לא נחשפו להתמודדות עם החיים השוטפים בחברה הכללית.

יולי תמיר: התחלנו בזה.

יולי תמיר: נערכנו לכך.

יולי תמיר: המאבק התקציבי הוא קשה מאוד.

יולי תמיר: אנחנו מתוקצבים עכשיו במנות קצובות.

יולי תמיר: לדעתי העובדה שאין לנו תקצוב ניכר ומסודר ועם ראייה קדימה פוגעת מאוד בעבודה שלנו.

יולי תמיר: כתוצאה מכך אנחנו שוכרים דיור תמיד ברגע האחרון.

יולי תמיר: כששוכרים משהו ברגע האחרון, כל אחד יודע את זה מחייו הפרטיים, זה יותר יקר ופחות מסודר.

יולי תמיר: ואני מאוד רוצה מעוניינת לקבל תקציב לפחות חצי שנה קדימה.

יולי תמיר: אנחנו בעניין הזה במאבק יום יומי.

יולי תמיר: אני מאוד מקווה שעכשיו אושר עוד נתח קטן.

יולי תמיר: אני אומרת לכם בכנות: כל נושא הדיור – זה בטח יגיד משהו על הדיור בכלל – נמצא בבעיה קשה כתוצאה מזה.

יולי תמיר: בעצם, היום, אנחנו מתחרים על אותם יעדים שאפשר להפוך אותם ליעדים של דיור לעולים, גם למען הנושא של עולי אתיופיה, גם לנושא של מקבצי דיור, וגם קבוצות אחרות שהיום עושות פרויקטים דומים.

יולי תמיר: לכן מאוד חשובה לנו ההערכות מראש.

יולי תמיר: מאוד חשוב לנו טווח עבודה שמאפשר לנו לפעמים לסייד דירה או מקבץ לצורך כניסת העולים.

יולי תמיר: לא לחיות מהיד לפה, וזה המצב שלנו כרגע.

יולי תמיר: אנחנו עדיין עומדים בקצב, אבל אני אומרת את זה לוועדה ולפרוטוקול – אתמול אמרתי את זה לשר האוצר וגם למנכ"ל משרד ראש הממשלה – החיים האלה מהיד לפה הם לא טובים, משום שהם לא מאפשרים לנו לבנות אסטרטגיית ארוכת טווח ולא מאפשרים לעשות את המבנה הכי נכון והכי טוב בהערכות שלנו לשכור ולנהל מרכזי קליטה לעולים בצורה הטובה ביותר.

יולי תמיר: אני מאוד מקווה שהוועדה תלווה אותנו במאבק הזה, כי הוא מאוד חשוב.

יולי תמיר: ראיתי פה את המסמך על הצעירים הבודדים האתיופיים.

יולי תמיר: אנחנו קיבלנו התחייבות מהאוצר שבשנת 2001 המשכנתאות לבודדים האתיופיים שגרים באתרי קרוואנים או במרכזי קליטה יושוו למשכנתאות שניתנו ב93-'.

יולי תמיר: אתם יודעים שעד 93' נתנו 230,000 ש"ח, אחר כך הסכום ירד באופן דרסטי.

יולי תמיר: יש הסכמה של האוצר שבתקציב 2001 יוקצה לנו הסכום לאתיופים הבודדים.

נעמי בלומנטל: נכון, קיבלנו את החומר.

יולי תמיר: הוועדה באמת מאוד סייעה בעניין הזה.

יולי תמיר: הדבר שכבר השגנו השנה הוא השוואה של המשכנתאות של מי שמשתכנים במרכזי קליטה ואלה שמשתכנים באתרי קרוואנים.

יולי תמיר: ודרך אגב, בסיוע קרן אפשטיין אנחנו כבר מתחילים להפעיל מגשרים-מתווכים שמסייעים בקניית דירות.

יולי תמיר: זה אומר שעכשיו מרכזי הקליטה יתחילו להתפנות וכשהם יתפנו אפשר יהיה להביא אליהם עולים חדשים, ונתחיל להזיז קצת את המערכת.

יולי תמיר: אבל כמו שאמרתי, המצוקה התקציבית שלנו בעניין הזה היא מאוד גדולה.

נעמי בלומנטל: לעניין זה, אני רוצה להוסיף דבר ולקיים על זה גם דיון נפרד.

נעמי בלומנטל: הייתי בדרום אמריקה, יש מצוקה קשה מאוד לגבי עולי דרום אמריקה.

נעמי בלומנטל: הם משוועים למרכזי קליטה.

נעמי בלומנטל: מבחינתם, הם רוצים קליטה ישירה.

יולי תמיר: אין לי מה לתת להם, אין לי אפילו חדר.

נעמי בלומנטל: אני הייתי רוצה, ופה נצטרך ממש הערכות רצינית, אולי נזמן את שר האוצר כדי לקבל תשובות.

נעמי בלומנטל: כי בהחלט זה משתלב בדברים שאת העלית.

יולי תמיר: הגשנו בקשה, שלא נענתה, ל9.5- מיליון ש"ח לקליטת יהודי אמריקה הלטינית.

נעמי בלומנטל: זה כלום.

יולי תמיר: הסכום התבקש בדיוק למטרה הזאת.

יולי תמיר: אם אני רוצה לתת היום מיטה - אני צריכה לשכור אותה.

יולי תמיר: תבינו, אין היום מקום, אם בא לי עולה חולה שאני מוכרחה לשכן אותו במרכז קליטה אני שמה אותו במלון, כי אין חדרים.

יולי תמיר: הגענו פשוט לרוויה טוטאלית.

יולי תמיר: גם לסוכנות אין חדרים ולא לאף אחד אחר.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לצאת לוועדת הפנים.

מרינה סולודקין: זה רעיון טוב שנקיים דיון בשבוע הבא, ואנחנו גם נקרא עד אז את החוברת, וגם לסיעת ישראל בעלייה תהיה פגישה עם שר האוצר בנושא התקציב.

מרינה סולודקין: אני רק יכולה לומר שאנחנו מאוד לא מרוצים ממדיניות הקליטה של הממשלה הנוכחית.

מרינה סולודקין: אנחנו חושבים שבתקציב 2000 עשו שגיאות חמורות וקיצוצים בתקציב של משרד הקליטה הם טעות גורלית של הממשלה הנוכחית, כי סגרו הרבה תוכניות חשובות מאוד.

מרינה סולודקין: דיברנו היום על טיפול נקודתי, סיוע פסיכולוגי, מרכזי מידע – זה הכל כמו אקמול לחולה, אמנם לא חולה סרטן, אבל חולה רציני מאוד.

מרינה סולודקין: יש הרבה בעיות: גם דיור, גם תעסוקה מקצועית, גם קליטה בקהילה, גם שירות בצבא.

נעמי בלומנטל: נוער במצוקה.

מרינה סולודקין: גם נוער במצוקה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שכדאי לדון בזה בשבוע הבא.

נעמי בלומנטל: א

נעמי בלומנטל: בקש רק שבכוחות משותפים נעלה - אתם וגם כל מי שיש לו מידע - גם דברים נקודתיים.

נעמי בלומנטל: תוכניות שנפסקו, למשל, שהיו קודם לכן, ושנעלה אותן אחת לאחת ונראה מה אנחנו יכולים לעשות.

אנה איסקובה: הייתי רוצה להפנות את תשומת הלב לכך שאנחנו דיברנו על תוכניות לזמן חירום ולא על תוכניות מקיפות.

נעמי בלומנטל: אז תלוי.

נעמי בלומנטל: יש כאלה ויש כאלה.

מרינה סולודקין: עניין הטכנולוגיה - זה דיון אחר.

נעמי בלומנטל: נדון בשני הדברים.

סופה לנדבר: אי אפשר לעסוק בכך בכמה דקות, אבל אני רוצה לבקש לפעם הבאה: לפני כמה שנים ביקשנו תור גלוי למי שצריכים לקבל דירה לפי הקריטריונים.

סופה לנדבר: בזמן האחרון נתקלים ביחס גס רוח של כמה פקידים שנשארו מכמה קדנציות, נשארו במשרד הקליטה, שבכלל לא בא בחשבון שהם יישארו כעובדי ציבור.

יולי תמיר: כל תלונה אישית, שיש לה שם וכתובת, אני אבדוק.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מה קורה, אנחנו רוצים תור גלוי, אנחנו רוצים שמקרים שבעצם נמצאים בקריטריונים של משרד הקליטה יהיו אנשים בתור גלוי שיגידו להם במשרד: אתה עוד כמה שנים תקבל, אבל התור שלך הוא מספר זה וזה.

סופה לנדבר: ולא יכול להיות שפקיד במשרד, אני לא רוצה להתלונן, אבל צריכים כנראה לחדש את הדבר.

סופה לנדבר: דבר שני, אני רוצה לבקש ממך, בפעם הבאה להתייחס לדירות נ"ר.

סופה לנדבר: נתקלתי בבעיה חמורה מאוד, לדעתי.

סופה לנדבר: עיינתי בקריטריונים, בחוקי משרד הקליטה, ויכול להיות שלא הבנתי משהו, אבל לדעתי משרד הקליטה צריך לרכוש את הדירות הללו.

סופה לנדבר: מה שקורה היום במציאות, יש תחרות בין הפונים.

יולי תמיר: אנחנו לא יכולים לרכוש את הדירות.

סופה לנדבר: אני אסביר לך מה קורה היום.

סופה לנדבר: נניח שאני גרה בתל אביב ומישהו בכרמיאל ומישהו בעוד מקום אחר, וכולנו מקבלים כולנו באותו זמן זכאות על דירת נ"ר.

סופה לנדבר: ואז בינינו יש תחרות: מי שמגיע ראשון למשרד הקליטה הוא מקבל את הדירה, הוא מקבל תקציב לדירה.

סופה לנדבר: זה פשוט בלתי אפשרי.

סופה לנדבר: האנשים שמקבלים דירות נ"ר הם אנשים עם נכות 100%.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שביניהם תהיה תחרות.

אלכסנדר צינקר: יש כמה?

אלכסנדר צינקר: 50 דירות בשנה?

יולי תמיר: יש 100 דירות.

סופה לנדבר: אם יש הפנייה ומשרד הקליטה נותן זכאות, זו צריכה להיות זכאות.

יולי תמיר: זה ויכוח עם האוצר.

סופה לנדבר: אני מבקשת לדון בכך בפעם הבאה.

יולי תמיר: זה ויכוח עם האוצר.

יולי תמיר: לא נכנסנו לעניין הזה.

יולי תמיר: יש ויכוח עקרוני בנושא הדיור.

יולי תמיר: אפשר לטעון שהמדינה צריכה לתקצב את מי שהיא נותנת לו זכאות.

יולי תמיר: אבל מה קורה היום?

יולי תמיר: יש פער בין הזכאות לבין התקצוב.

יולי תמיר: אנחנו מתוקצבים - דרך אגב לא אנחנו אלא משרד השיכון - ל100- דירות נ"ר בשנה.

יולי תמיר: זאת בדיחה.

יולי תמיר: כי יש לי תור של ממתינים לדירות נ"ר, בערך 450 איש.

יולי תמיר: התור דרך אגב גלוי, אבל כל הזמן משנים אותו.

יולי תמיר: למה?

יולי תמיר: אדם שהיה במקום ה30- ואשתו קיבלה התקף לב, עובר למקום ה-12, כי הוא מוכרח לקבל עכשיו דירה.

יולי תמיר: אני מזמינה אתכם פעם לבוא ולשבת בתור צופים בוועדת ערעורים שלנו.

יולי תמיר: הם מביאים לי את הבעיות, לפעמים אני, חוץ מאשר לבכות, לא יודעת מה לעשות.

יולי תמיר: אחד הוא נכה ולאשתו יש סרטן והשני הוא עיוור ולאשתו קטעו רגל.

יולי תמיר: ואומרים לי: תבחרי אחד.

יולי תמיר: ככה זה הולך.

יולי תמיר: אין תקצוב לדיור ציבורי.

סופה לנדבר: יכול להיות שעם דירות נ"ר צריכים לתת לו הפנייה כאשר, לכמה דירות יש סכום מסוים, שהאדם יידע זאת כשהוא כבר קיבל את ההפניה לדירת נ"ר, שהוא לא ירוץ למצוא את הדירה ואחר כך לקבל - סליחה על הביטוי.

יולי תמיר: זו בעיה קשה מאוד, כי זה לא מתוקצב.

נעמי בלומנטל: תודה לכם.

סופה לנדבר: סליחה שאנחנו עוזבים.

סופה לנדבר: מיכאל נודלמן אני רוצה לומר כמה מילים לגבי הדיור.

סופה לנדבר: אני מבין שאין תקציב לכל הדרישות.

סופה לנדבר: אבל בדיור יש כמה רעיונות.

סופה לנדבר: אנחנו התחלנו מדיור נ"ר - זה מקובל.

סופה לנדבר: אבל יש למדינה יש אוצר גדול – אדמה.

סופה לנדבר: 92% זה ברשות האוצר.

סופה לנדבר: למה לא לחשוב איך להגיע לדיור בשכר דירה?

סופה לנדבר: כך זה בכל העולם.

סופה לנדבר: אף אחד לא רוצה לחשוב על זה.

יולי תמיר: נדבר על עניין הדיור בפעם הבאה.

יולי תמיר: הצענו למדינה לתת עכשיו אדמות בשיטת ה-BOT.

יולי תמיר: זה הדבר הכי זול שהמדינה יכולה לעשות.

יולי תמיר: הגשנו בקשה מאוד מסודרת.

יולי תמיר: מחר מתקיים דיון אצלי במשרד בנושא הזה.

יולי תמיר: אנחנו בעצם נאבקים מול האוצר, או בעצם המינהל אם רוצים להיות מדויקים.

יולי תמיר: שיטת ה-BOT מאפשרת, על ידי הקצאת קרקעות, דבר שהוא של המדינה, לבנות.

יולי תמיר: יש התנגדות עקרונית לזה במדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: אף אחד לא רוצה ירידת מחירים.

יולי תמיר: לא לא, יש באמת בישראל בעיה קשה עם קרקעות, תאמין לי שהיא לא קשורה לעולים ולא לשיכון ציבורי.

יולי תמיר: היא קשורה גם לביוב ולכבישים.

יולי תמיר: יש בעיה קשה עם כל תפיסת ניהול הקרקעות במדינת ישראל.

יולי תמיר: קשה מאוד להתעמת איתה.

יולי תמיר: אבל אתה צודק בוודאי, שאם היו מקצים לנו קרקעות המצב היה אחר.

יולי תמיר: יותר מזה, כבר כמה זמן אני מנהלת יחד עם עמרם מצנע מאבק שיאפשר בנייה לעולים על שטח שמיועד להיות ציבורי.

יולי תמיר: היום זה אסור.

יולי תמיר: לפי ההגדרה, מקבץ דיור זה לא בניין ציבור.

יולי תמיר: לכן, אם יש שטח ציבורי והעירייה אומרת לי: קחי אותו, אין לנו מה לבנות - אני לא יכולה לתת אותו לקבלן כדי שיבנה מקבץ דיור כי זה שינוי ייעוד קרקע.

יולי תמיר: שינוי ייעוד קרקע במדינת ישראל זה פרויקט של 20 שנה.

יולי תמיר: אי אפשר לעשות את זה .

יולי תמיר: זה פשוט לא ייאמן.

מיכאל נודלמן: אבל אין תקציב, ויש אוצר טוב יותר מהתקציבים.

יולי תמיר: אני אגיד לך, אני חושבת שהבעיה של האוצר בעניין הזה, היא שאם נבנה בצורה מאסיבית, אחר כך צריך לתקצב שכירות.

יולי תמיר: אני אכנס לנושא ה-BOT גם בפעם הבאה אבל בכל זאת אסביר גם כעת: BOT זה Build, Operate and Transfer.

יולי תמיר: הקבלן בונה, מפעיל, ואחרי 20 שנה מוסר למדינה.

יולי תמיר: אבל ב20- השנים האלה המדינה שוכרת את הבניין ממנו.

יולי תמיר: זאת אומרת, למרות שהבנייה לא עולה כסף השכירות מצטברת בהתחייבות ל20- שנה.

יולי תמיר: האוצר טוען שאיננו יכול להתחייב לדבר כזה.

יולי תמיר: לכן, למרות שלכאורה השלב הראשוני הוא זול, התפעול הוא יקר ועל זה מתנהל הדיון כבר שנה שלמה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שצריכים לדרוש דיור נורמלי.

ששון סימן-טוב: היה פעם דבר חכם יותר.

ששון סימן-טוב: היו מוסרים קרקע לקבלן, אומרים תבנה, תן לי 40%, קח לך 60%.

ששון סימן-טוב: זה רעיון טוב.

ששון סימן-טוב: לא צריכים מינהלה, יש קבלן.

נעמי בלומנטל: אנחנו נערוך ישיבה בנושא, כבר התקיימו ישיבות כאלה, גם עם המינהל בזמנו.

יולי תמיר: יש היום באוצר אנשים שמתלבטים בזה.

יולי תמיר: דוד בועז הכין לנו את הדו"ח, שלא את כולו קיבלתי, אבל חלק.

נעמי בלומנטל: נקיים ישיבה.

אלכסנדר צינקר: קיימנו ישיבה.

נעמי בלומנטל: גם עם מינהל מקרקעי ישראל, עם משרד השיכון, ונראה איך אנחנו יכולים לקדם את הנושא.

נעמי בלומנטל: נכון, עשינו זאת לא אחת ולא התקדמנו.

יולי תמיר: אני רוצה להעלות עוד בעיה אחת שצריך ביחד, גם עם היועצת המשפטית שלכם, אם היא נמצאת, לדון בו.

יולי תמיר: וזו הבעיה של התמיכות לארגונים.

נעמי בלומנטל: רציתי באמת לשאול על עניין זה.

יולי תמיר: כיום רוב הארגונים שעובדים איתנו עדיין לא יכולים להגיש לנו את כל המסמכים שנדרשים מאיתנו כדי שנוכל לשלם להם.

יולי תמיר: בדקתי את הרשימה.

יולי תמיר: ישבתי עם רשימת הארגונים אתמול, ואוכל להראות אותה.

יולי תמיר: אם יו"ר הוועדה מעוניינת, אביא אותה בפעם הבאה.

יולי תמיר: יש לנו בעיה קשה מאוד של מאזנים מאושרים.

יולי תמיר: כדי שנוכל לשלם הארגונים צריכים מאזן מאושר.

יולי תמיר: עד שיש להם מאזן מאושר עוברים חודשים רבים מאוד.

יולי תמיר: היום, כל החוק של התמיכות הוא ממש בלתי אפשרי.

יולי תמיר: עד שהארגון מביא לנו את האישור שהוא זכאי לתמיכה עוברים חודשים ארוכים כי עד שרשם העמותות עובר ובודק וכו'.

יולי תמיר: אגב, אחרי שסגרנו את רשימת התמיכות,

נעמי בלומנטל: הייתה סגירה, אבל לפחות לגבי הוותיקים יותר, צריך לנסות לפתור את הבעיה.

יולי תמיר: אבל ככה זה בכל שנה מחדש.

יולי תמיר: לגבי אלה שמסרו את כל החומר, הרי שמי שיכול לתת דו"ח פעילות, יכול לקבל היום כסף.

יולי תמיר: הכסף ישנו, הוא בידינו.

יולי תמיר: מי שיש לו אישור של רשם העמותות, תקציב מאוזן מאושר, ועשה פעילות והגיש לנו קבלות על הפעילות, יכול לקבל היום את הכסף.

קריאה: אבל אין לנו טפסים של דו"ח ביצוע!

חגי מן: לא יכולנו להגיש.

חגי מן: לא קיבלנו עדיין טפסים של דו"ח ביצוע.

חגי מן: היום, סוף אוקטובר, אין עדיין טפסים לדו"ח ביצוע.

יולי תמיר: קיבלתי אתמול על שולחני רשימה של כמה וכמה ארגונים שהגישו דו"חות.

חגי מן: לא יכול להיות.

חגי מן: אנחנו לא קיבלנו דו"ח ביצוע.

אסתר טובול: היום קיבלנו אישור של החשב.

יולי תמיר: האישור של החשב קיים?

אסתר טובול: אתמול קיבלנו אותו בפקס.

אסתר טובול: עד אז לא יכולנו להגיש בכלל.

חגי מן: יש בעיה פרוצדורלית בתוך משרד הקליטה.

חגי מן: הרי כבר קיבלנו את כל האישורים, הכל מאושר, ויש אישור של חשב המשרד.

חגי מן: הבעיה היא פשוט שפקיד לא הזיז את הנייר ממקום למקום.

חגי מן: אנחנו מבקשים לשאול האם ניתן לקבל מקדמות עבור פעילות של שנת 2000?

חגי מן: אנחנו נמצאים בסוף השנה ועדיין לא קיבלנו אגורה אחת.

חגי מן: הגשנו ים של טפסים וים של שינויים וקיבלנו המון הבטחות.

חגי מן: עדיין אפילו טופסי דו"חות ביצוע לא הגיעו אלינו.

חגי מן: האם ניתן לבקש מיידית איזו שהיא מקדמה?

חגי מן: 50% לפחות.

ששון סימן-טוב: נאלצנו לקחת הלוואה מהבנק על סך 70,000 ש"ח.

נעמי בלומנטל: אין ספק שהעניין מעיק על הארגונים והעמותות השונות.

יולי תמיר: זו אכן בעיה מאוד קשה.

נעמי בלומנטל: יש עמותות וארגונים ותיקים, שדווח בזמנו שביקשו מהם: תביאו את הכל, הפול נסגר ויתחילו לחלק כסף, את התקציב.

יולי תמיר: הבעיה היא שרשם העמותות דורש עכשיו כל שנה מחדש אישור על תקינות עמותה.

ששון סימן-טוב: יש לנו אישורים.

נעמי בלומנטל: אנחנו מדברים על אלה שכבר הגישו חומר.

נעמי בלומנטל: נסגרה הרשימה והם נמצאים בתוכה.

נעמי בלומנטל: אז לפחות לתת להם חלק מהכספים.

יולי תמיר: עליהם להגיש דו"חות ביצוע.

חגי מן: אבל אין טפסים!

יולי תמיר: את זה אני אבדוק, כי חלק מהטפסים הגיעו.

אלכסנדר צינקר: אי אפשר לקחת טפסים ממשרד למשרד?

ששון סימן-טוב: אם זה קורה בכל שנה, אז לעולם לא נקבל כסף.

ששון סימן-טוב: זה נמשך ונמשך.

ששון סימן-טוב: שישה חודשים מוציאים לנו את הנשמה.

ששון סימן-טוב: מבקשים עוד ועוד טפסים.

נעמי בלומנטל: שלום, אמנון.

אמנון כהן: שלום, מה שלומכם.

אמנון כהן: מה שלום השרה?

יולי תמיר: אני חושבת שיש כאן בעיה עקרונית.

יולי תמיר: לדעתי צריכים ביחד לנסות לשנות את החוק.

יולי תמיר: החוק הזה הוא בלתי אפשרי.

יולי תמיר: יש כל כך הרבה שלבים בדרך וכתוצאה מכך התהליכים לא נגמרים לפני ספטמבר.

יולי תמיר: בשנה שעברה, דרך אגב, היה אותו דבר.

יולי תמיר: התחילו לשבץ כספים בספטמבר, למה?

יולי תמיר: כי עד שמקבלים את אישור רשם העמותות, ועד שמקבלים מאזן מאושר משנה שעברה, שמגיע בדרך כלל בסביבות אפריל – רק אז אפשר לדעת איזה ארגונים זכאים לתמיכה.

יולי תמיר: ולכן כל הפעילות לזוז רק בשלב מאוחר מאוד.

נעמי בלומנטל: דנו בזה כאן, כבר לפני כמה חודשים.

נעמי בלומנטל: המנכ"ל הבטיח: נסגר הפול, יתחילו להעביר את הכספים.

נעמי בלומנטל: נסגר הפול כבר לפני שלושה-ארבעה חודשים.

נעמי בלומנטל: לפני בערך שלושה חודשים, זה היה ממש לפני יציאתנו לפגרה.

נעמי בלומנטל: ומאז לא זז שום דבר.

נעמי בלומנטל: והארגונים, חבל, הרי עליהם אתם מסתמכים בפעילות, אך לא מתחילים לחלק להם את הכספים.

יולי תמיר: אני אשמח אם בוריס מפציר, מנכ"ל המשרד, שהוא יותר מומחה ממני בעניין הזה, יישב פה בפעם הבאה וייתן דיווח מדויק.

אסתר טובול: ההרשמה כבר הסתיימה.

נעמי בלומנטל: לא יהיה למי לתת דיווח, אם המצב יימשך כך.

יולי תמיר: כל עוד ידרשו מאיתנו לעבוד לפי סדר כזה הבעיה הזאת תימשך.

יולי תמיר: דרך אגב, ביקשנו אישור לתת מקדמות, ובינתיים לא קיבלנו אותו.

יולי תמיר: אני בכלל רציתי ללכת הפוך: רציתי לתת 50% בהתחלת השנה לכל ארגון שנתמך בשנה שעברה.

יולי תמיר: נאסר עלינו לעשות זאת.

אמנון כהן: מי אסר עלייך?

אמנון כהן: היועץ המשפטי?

יולי תמיר: אנחנו בעניין הזה כפופים לרשם הכללי.

יולי תמיר: החשב הכללי לא מוכן לכך.

אמנון כהן: הם היום מנהלים את המדינה.

ששון סימן-טוב: החשב הכללי מעל השרה?

יולי תמיר: בוודאי.

יולי תמיר: החשב שלנו כפוף לחשב הכללי ולא אלי.

יולי תמיר: צריך להבין את זה.

אלכסנדר צינקר: כל התהליך לא נכון.

נעמי בלומנטל: בדיוק.

יולי תמיר: החשב לא משחרר.

יולי תמיר: יש חשב של המשרד, רון ישראלי.

יולי תמיר: החשב שלנו עלא כיפק, אבל יש לו חשב כללי מעליו.

רות בר-און: אני רוצה לומר שני דברים.

רות בר-און: ראשית כל, יש ארגונים, גם בארה"ב, גם הפדרציה של ניו-יורק שמממנת כאן הרבה ארגונים - שאין איתם שום בעיה.

רות בר-און: אצלם הנהלים מאוד מסודרים ומותקנים.

רות בר-און: החשב הכללי הוא גם בן אדם.

נעמי בלומנטל: אולי נזמן אותו, כדי שנראה שהוא בן אדם.

רות בר-און: אני חושבת שצריך להפעיל פה לחץ, כי זה חסר הגיון, והביורוקרטיה עצומה.

רות בר-און: הדברים שאמרה השרה קודם: 50% בהתחלה - זה הרי השכל הישר.

רות בר-און: אי אפשר להשאיר את האנשים שעוסקים במלאכה במצב שבו הם נמצאים.

רות בר-און: דבר נוסף, צירפתם הפעם דף חדש, של הרשאה בלתי חוזרת לפתוח את כל חשבונות הבנק של העמותה.

רות בר-און: .

רות בר-און: זה מונע מאיתנו להשלים את התיק שאנחנו מגישים לכם.

יולי תמיר: זה לא דרישה שלנו, זה דרישה של החשב הכללי.

רות בר-און: שוב, החשב הוא גם בן אדם, ואני מניחה שהוא גם אזרח, והוא גם לא רוצה פה מדינת משטרה.

רות בר-און: צריך פשוט להיאבק על דבר שהוא לא הגיוני.

רות בר-און: מה פתאום הרשאה בלתי חוזרת לפתוח את כל חשבונות הבנק?

רות בר-און: העמותה שלנו מסודרת מאוד ומאורגנת, יחד עם זה יש לנו תורמים שנתנו לנו תרומה אנונימית.

רות בר-און: למשל, לא משנה, קרנות כאן בתוך הארץ, שנותנות כסף בצורה אנונימית, והן ידועות לכולם.

רות בר-און: הגשתי את כל שאר המסמכים אבל אנחנו פונים עכשיו ליועצים משפטיים לשאול אם אנחנו בכלל יכולים לחתום מבחינה ציבורית על כזה דף, כי הוא אומר דרשני.

רות בר-און: ואני חושבת שצריך לעשות חשיבה מחודשת לגבי כל הנושא.

יולי תמיר: אני חושבת שכדאי להזמין הנה את רשם העמותות ואת החשב.

אמנון כהן: והיועץ המשפטי לממשלה.

יולי תמיר: יש בעיות שקשורות לרשם העמותות ויש בעיות שקשורות לחשב, ולעשות דיון על כל ההיבטים.

נעמי בלומנטל: רשם העמותות היה כאן, ומאוד בא לקראתנו אז.

נעמי בלומנטל: אסתר טובול, בבקשה.

אסתר טובול: האם יש אפשרות לקבל הארכה להגשת דו"חות הביצוע?

אסתר טובול: התאריך הוא 15 בנובמבר, כך זה בכל שנה.

אסתר טובול: הרי קיבלתי את אישור החשב אתמול.

אסתר טובול: עלינו לרכז את כל הנתונים של כל הסניפים שלנו – יש לנו שבעה בכל הארץ – וצריך גם נתוני הנה"ח וכדומה.

אסתר טובול: אנחנו אולי לא נספיק לעשות את זה תוך 15 יום.

אסתר טובול: האם יש אפשרות להארכה?

יולי תמיר: כן, אני לא טיפלתי בזה, אבל אפשר לבקש דחייה.

נעמי בלומנטל: השרה אמרה שהמנכ"ל מטפל בעניין.

יולי תמיר: המנכ"ל מתעסק בעניין הזה, זה הדבר שהוא יתעסק בו עכשיו.

יולי תמיר: גם בפעם שעברה נתנו הארכה.

יולי תמיר: אחת הסיבות לעיכוב הייתה שאחרי שסגרנו את מועד ההגשה פנו אלינו ארגונים וביקשו הארכה של חודש כי הם לא הספיקו להגיש דו"חות.

יולי תמיר: אז חיכינו חודש.

יולי תמיר: אז אפשר היה להתחיל את התהליך רק מאוחר יותר.

נעמי בלומנטל: הדברים הובנו.

נעמי בלומנטל: חגי מן, יש לך מה להוסיף?

חגי מן: מכיוון שבידי המשרד יש התחייבויות של כל ארגון וארגון לניצול הכספים רק למטרות שאותן מגדיר המשרד וכו' אני חוזר לעניין של המקדמות.

חגי מן: הרי בכל מקרה הארגון מתחייב להחזיר במידה שלא נוצלו את הכספים למטרות המתאימות, או במידה שהם לא נוצלו על פי הסעיפים המתאימים וכו'.

נעמי בלומנטל: בוא ניכנס לנושא בפעם אחרת.

נעמי בלומנטל: השרה כרגע אמרה שהיא לא הכתובת, והיא לא מתעסקת בעניין.

יולי תמיר: אסביר לך בדיוק מה קרה.

יולי תמיר: בשנה שעברה היו לנו חמישה ארגונים שהיו צריכים להחזיר כסף, אף אחד מהם לא החזיר כסף.

יולי תמיר: מה שהחשב אומר, ואני מוכנה עוד פעם להסתכל על העניין הזה, הוא שאי אפשר לסמוך על זה כי ההחזרה לא קיימת.

חגי מן: אבל הכספים נמצאים בידי המשרד.

חגי מן: המשרד יכול לא לתת כסף השנה למי שלא החזיר כסף מהשנה שעברה.

חגי מן: אני חוזר לנושא המקדמות ואומר: אושר לנו סכום מאוד מאוד רציני.

חגי מן: אבל אגורה ממנו לא הגיעה עד היום.

חגי מן: אנחנו בדיוק חודשיים לפני תום המועד.

חגי מן: ביצענו פעילויות.

חגי מן: התבחינים קרי הקריטריונים החדשים, הגיעו אלינו רק ביוני-יולי.

חגי מן: עד אז ביצענו פעילויות מתמשכות והן לא עומדות בדיוק במשבצות שהמשרד הכתיב.

חגי מן: האם מכיוון שכך לא נוכל היום לקבל כספים?

חגי מן: אסתר דיברה כאן על שבעה סניפים, לנו יש 40 סניפים בכל הארץ.

חגי מן: איך נוכל לעמוד בריכוז כל החומר במהלך התקופה הקצרה שבה אנו אמורים לעשות זאת?

חגי מן: התאריך למסירה הוא לא 15 בנובמבר, אלא 1 בנובמבר.

נעמי בלומנטל: שלמה, בבקשה.

9315: אני מבקש לחזור לנושא הראשון של עולי אתיופיה והעלייה המתוגברת.

9315: לפני שלוש-ארבע שנים היו פה הרבה מאוד דיונים, כאשר דיברו על סגירת ה-compound valley באדיס.

9315: היה ברור שיש צורך בהחלטת קבינט מיוחדת עם תקציבים - אם אני זוכר היטב, דובר אז על 110 מיליון ש"ח, בחתך של כל המשרדים ואפילו לא כלל את הדיור.

9315: ההחלטה הזאת הייתה חכמה, היא סייעה בעצם בסופו של דבר לתקצוב של המשרדים – משרד החינוך, משרד הקליטה, משרד הדתות או משרדים אחרים, גם משרד הבריאות.

9315: באמת לא הייתה בעיה תקציבית וכשהעולים הגיעו הדברים הוא באמת מאוד מוכנים.

9315: מאידך, השנה בנושא העלייה יש לנו שתי בעיות: ראשית קשה לנו מאוד לקבל שיש עלייה מתוגברת מאתיופיה.

9315: וברור מאוד למה.

9315: כל המערכות מדברות על השאלה האם הפלשמורה הם כן זכאי עלייה או לא זכאי עלייה.

9315: אני רוצה לומר כאן: אלה שמגיעים היום הם זכאי עלייה בדין.

9315: זה לא, זה לא חוק השבות – אולי במסגרת חוק השבות אולי מגיעים קטינים או משהו כזה.

9315: אבל אלה אנשים זכאים.

9315: אחרי הביקור של שרנסקי, יחד עם מייק רוזנברג, מנכ"ל מחלקת העלייה בסוכנות, וגם אני הייתי חלק מהמשלחת, ידענו שאנחנו מצפים לפחות לצפי של 30% ממה שאנחנו ראינו.

9315: דובר על משהו כמו בין 5,000 ל8,000- איש.

9315: הבדיקות נעשו, וידענו שיהיו אנשים.

9315: המשרד ידע, הייתה מודעות שבאמת צריך היה לבוא ולקבל החלטה.

9315: זה לא רק הנושא של מרכזי קליטה – ברור שזה נושא קריטי, גם השנה הראשונה וגם השניה וכו'.

9315: אני מוטרד מאוד מהנושא של קליטת עולי אתיופיה, התכנון והחשיבה שצריכים לעשות לתכנן קליטה נאותה וטובה, אולי מאוחר יותר גם לעולים.

9315: אחרי שלמדנו מטעויות העבר אני מאמין שאפשר לשפר.

9315: מכאן בעצם לנושא של המשכנתאות: נכון, המשכנתאות נדיבות מכל המשכנתאות שהמדינה נותנת, צריך לומר את האמת.

9315: הוא טוב בהשוואה לאוכלוסיות אחרות.

9315: אבל יש בעיה בתהליך, ואנחנו לא מצליחים להתמודד עמה.

9315: אתאר לכם את מה שראיתי בשבועיים האחרונים: 105 משפחות עולים ממרכזי הקליטה קנו דירות, מתוכן 97 הן בלוד.

9315: 97 משפחות קנו בלוד, בשתי שכונות מסוימות בתוך לוד.

9315: ניתחנו את התהליך הזה לעומק.

9315: המחשבה שמאחורי המשכנתאות המוגדלות היא שהעולים מאתיופיה יקנו בערים חזקות: ירושלים רבתי, תל אביב, גבעתיים, כפר סבא.

9315: אך מאחר שהמשכנתאות אינן מספיקות, בסופו של דבר העולים מגיעים לאותן שכונות – לוד נחשבת לעיר במרכז הארץ, זה לא בדימונה, אבל בלוד קונים בשכונת מצוקה.

9315: זה תהליך חברתי בעייתי מאוד.

יולי תמיר: אנחנו עושים הכל.

9315: יש כאן דילמה.

9315: אנחנו לא יודעים איך להתמודד איתה.

נעמי בלומנטל: שלמה, אני מציעה שבמהלך הסקירה כללית לא ניכנס כל כך לפרטים.

נעמי בלומנטל: נצטרך לראות בעתיד.

יולי תמיר: אענה בקצרה: להערכתי זה לא ריאלי להגדיל את המשכנתאות, מתוך ראייה של מה אפשר ומה אי אפשר לעשות.

יולי תמיר: מה אנחנו כן עושים?

יולי תמיר: יחד עם גופים התנדבותיים - זה דבר שאסור לנו לעשות בתור משרד - אנחנו מסייעים, כמו שאמרתי באמצעות מגשרים-מתווכים, שיעזרו לעולים לרכוש דירות וינסו לסייע.

יולי תמיר: אני לא יכולה לחייב מישהו שרוצה לקנות בלוד לקנות במקום אחר, אבל אפשר לנסות לסייע ולכוון ולהציע באמצעות אנשים שלנו שעובדים עם העולים בשלב רכישת הדירה.

יולי תמיר: גם לראות שלא מרמים אותם, גם לראות שהם רוכשים דירות סבירות יחסית.

יולי תמיר: זה מה שאפשר לעשות.

יולי תמיר: לבקש 700,000-800,000 ש"ח למשפחה כדי שהם ירכשו ברמת אביב או בתל אביב או בירושלים – זה לא סביר.

נעמי בלומנטל: שלמה, ויש כאן גם אחרים, אנחנו כל כך חיים את זה.

נעמי בלומנטל: אבל בנושא הספציפי הזה של היכן ואיפה יש התגודדות של הרבה עולים אנחנו רואים בעיות קשות מאוד, גם ברחובות, בקריית משה, עכשיו בלוד, במקומות אחרים - נדון בזה כדי לראות האם, מה אפשר לסייע כוועדה כדי שזה לא יקרה.

נעמי בלומנטל: בשלב זה השרה צריכה לעזוב.

יולי תמיר: אני חייבת לעזוב את הישיבה.

נעמי בלומנטל: ברשותך, שני משפטים של ששון סימן-טוב.

ששון סימן-טוב: לית מאן דפליג שהארגונים היושבים פה עושים עבודת קודש.

ששון סימן-טוב: אני חייב לומר לזכותה של השרה שהיא מגלה הבנה לכל העניין הזה של קליטת עלייה.

נעמי בלומנטל: היו כבר שני משפטים.

ששון סימן-טוב: נקווה שזה הנושא הנדון ייגמר מהר כל כך.

ששון סימן-טוב: רשם העמותות מוציא את הנשמה לארגונים.

נעמי בלומנטל: מה הצעתך?

ששון סימן-טוב: אני מציע שהמשרד ייתן מקדמה לארגונים עד שנביא את האישורים.

ששון סימן-טוב: אחרת אין לנו איך לעבוד.

נעמי בלומנטל: תודה.

נעמי בלומנטל: יש פה שתי תלמידות, אתן ותיקות.

נעמי בלומנטל: אני לא רוצה שאחר כך, בשל העובדה שאתן לא דיברתן, יהיה מתח ביניכן לבין העולים.

נעמי בלומנטל: בואו תגידו לנו רק כל אחת מכן את דבריכן, בקצרה.

נעמי בלומנטל: בסדר?

נעמי בלומנטל: מה שמך?

שני קיסרי: אני שני קיסרי.

נעמי בלומנטל: גם את בכיתה י"ב?

שני קיסרי: אני בי"א.

שני קיסרי: מה שדיברנו בתחילה, כשנכנסנו, זה על המצב בגילה.

שני קיסרי: אמנם הוא בשני רחובות, אבל כל המצב בגילה הוא נורא לחוץ.

שני קיסרי: אם עכשיו מישהו יילך לגילה הוא לא יראה הרבה אנשים מסתובבים ברחובות, ולא חשוב באיזה שעה, בערב או בבוקר.

שני קיסרי: הטיפול בזה, דווקא במגזר של העולים, אני חושבת שצריך להיות מאוחד עם כל החברה.

שני קיסרי: כי אפשר לנצל את ההזדמנות הזאת, באמת, לשלב, לא דווקא להפריד ולתת טיפול דווקא בילדי העולים ולא בשאר.

שני קיסרי: לעודד את השילוב של כולם.

נעמי בלומנטל: רעיון יפה מאוד.

נעמי בלומנטל: יש עמנו תלמידה נוספת.

נעמי בלומנטל: מה שמך?

ליאת לוי: ליאת לוי.

ליאת לוי: שוב, בקשר למצב בגילה.

ליאת לוי: כמו שכולם אמרו הם אמנם פוגעים בשני רחובות ויש רחובות מאוד רחוקים, כי גילה היא אמנם שכונה אבל היא ענקית - אבל זה עדיין לא משנה את העובדה שכולם נמצאים כל הזמן בחשש.

ליאת לוי: חוזרים מבי"ס עם האוטובוס, והאוטובוס עובר באזור רח' האנפה, ואנשים מתים מפחד.

ליאת לוי: רואים אנשים שחוששים ולא יודעים באיזה צד של האוטובוס לשבת.

ליאת לוי: אני חושבת שצריך לעשות, לא רק טיפול לעולים.

נעמי בלומנטל: בסדר.

נעמי בלומנטל: יש לי רק עוד שאלה אחת לשרה.

נעמי בלומנטל: לגבי נפגעי השיטפונות בתל אביב, יש עוד כמה משפחות עולים, וזה נושא נקודתי.

יולי תמיר: הלשכה בתל אביב מטפלת בהם.

נעמי בלומנטל: הלשכה בתל אביב.

נעמי בלומנטל: שמענו על כשש משפחות.

יולי תמיר: תל-אביב-יפו זו לשכה אחת.

יולי תמיר: הלשכה מטפלת בנושא.

נעמי בלומנטל: צ'לאצ'ו מנגיסטו, בבקשה.

צ'לאצ'ו מנגיסטו: שאלה אחת.

צ'לאצ'ו מנגיסטו: שרת הקליטה, לגבי 70 מיליון ש"ח שהובטחו במסגרת הצעת התקציב לשנת 2001, האם הקהילה, במיוחד הצעירים הבודדים, יכולים להיות בטוחים שבסופו של דבר הם יממשו את זה?

יולי תמיר: אנחנו קיבלנו הבטחה מפורשת מהאוצר שהמשכנתאות לצעירים בודדים, הסכום הכולל היה 70 מיליון, ייכנסו לתוקף בתקציב 2001.

נעמי בלומנטל: אגב, גם לי השיבו, בעקבות פנייה של הוועדה, שהם מטפלים בזה בצורה יעילה.

נעמי בלומנטל: אז אם הם נתנו כבר תשובה מתקדמת עוד יותר, אני מקווה שזה אכן המצב.

צ'לאצ'ו מנגיסטו: אני מבקש להוסיף עוד מילה אחת לעניין הזה.

נעמי בלומנטל: לצערי אי אפשר, השרה חייבת לעזוב.

נעמי בלומנטל: נסיים את הישיבה, ונקיים ישיבה נוספת.