ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 84, 2000-07-04 10:00

נעמי בלומנטל: בוקר טוב, ברוכים הבאים.

נעמי בלומנטל: אני פותחת את הישיבה.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לתת את רשות הדיבור לחבר-הכנסת ויקטור בריילובסקי, שיזם את הדיון בנושא הזה, אבל אני לומר תחילה שגם אליי פנו לא אחת בקשר לשכונה של עולים אקדמאים בלוד, ולא רק בקשר אליה, זה קורה בכל העיר.

נעמי בלומנטל: יש שם בעיה קשה.

נעמי בלומנטל: דיברתי אתמול עם אריה ביבי, ראש הוועדה הקרואה של העיר לוד.

נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: לפני כמה חודשים פנתה אליי קבוצה של תושבי שכונת אקדמאים בלוד וביקשו עזרה.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו יודעים ששכונת האקדמאים בלוד היא שכונה מאד ידועה.

ויקטור בריילובסקי: רמת האקדמיה של האנשים המתגוררים בשכונה היא מאד גבוהה, בעלי תואר שני ושלישי.

ויקטור בריילובסקי: המטרה היתה לתת לאנשים האלה לקנות דירות במחירים סבירים ולהעלות את רמת החיים והתרבות בעיר לוד.

ויקטור בריילובסקי: הכל היה בסדר, עד לפני כמה שנים.

ויקטור בריילובסקי: בגלל בנייה בלתי-חוקית באמצע שכונת אקדמאים נוצרו מרכזי סחר בסמים ופשע, שמשפיעים לרעה במיוחד על הילדים.

ויקטור בריילובסקי: היו גם מקרי אלימות כלפי תושבי השכונה.

ויקטור בריילובסקי: סוחרי הסמים מגייסים ילדים וממכרים אותם לסם, וכך השכונה היוקרתית הזאת נהפכה לאחת המסוכנות בעיר, וזה דבר מאד גרוע.

ויקטור בריילובסקי: היקף הפעילות הלא-חוקית גדל והולך.

ויקטור בריילובסקי: האנשים האלה פנו לכל המקומות האפשריים ועשו כל מה שהם צריכים לעשות.

ויקטור בריילובסקי: הם פנו למשטרה, לעירייה, למשרד לביטחון פנים וליועץ המשפטי לממשלה.

ויקטור בריילובסקי: עכשיו יש צווי הריסה של העירייה בבית משפט השלום, והמלצה של היועץ המשפטי לממשלה לבצע את צווי ההריסה האלה.

ויקטור בריילובסקי: אבל דבר לא קרה.

ויקטור בריילובסקי: הבנייה הבלתי-חוקית נמשכת ורמת הפשע באזור ממשיכה לעלות.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו שואלים: איפה המשטרה?

ויקטור בריילובסקי: למה אתם לא עושים דבר?

ויקטור בריילובסקי: אנחנו רוצים לשמוע תשובה פה ועכשיו.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו דורשים ביצוע מיידי של צווי ההריסה.

ויקטור בריילובסקי: צריך לשים קץ לפשע ולאלימות בשכונה.

ויקטור בריילובסקי: אלה הדברים בקיצור, ויש פה אנשים רבים שיכולים להוסיף, אבל זה הדבר העיקרי לישיבתנו היום.

נעמי בלומנטל: תודה רבה לחבר-הכנסת בריילובסקי.

נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: מדברים פה בעיקר על שכונת אקדמאים, אבל בכל עיר יש שכונה עם בעיות כאלה, כמו בשכונת גני אביב, שם האוכלוסייה אפילו יותר גדולה מזו שבשכונת האקדמאים.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על זה כמעט שנתיים.

מיכאל נודלמן: אנחנו נפגשים עם התושבים.

מיכאל נודלמן: הייתי שם חמש פעמים ודיברתי עם קבוצות גדולות של אנשים.

מיכאל נודלמן: אחר-כך כתבתי מכתבים לראש הממשלה ולכל השרים ולא קיבלתי תשובה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שצריך לשים קץ לדברים כאלה, כי יש שם סמים, יש שם כנופיות ערביות.

מיכאל נודלמן: אינני יודע מה המצב בשכונת האקדמאים, אבל בגני אביב פוחדים לצאת מהבית בלילה.

מיכאל נודלמן: אני לא מדבר על שכונה בשטחים, אלא על שכונה במרכז הארץ, בעיר לוד, ובענין הזה אשמים המשרד לביטחון פנים, משרד הפנים, ראש הממשלה וכל הגורמים הממשלתיים, שיהודים לא יכולים לחיות שם.

אלכסנדר צינקר: עם כל הכבוד לאקדמאים, גם לי יש תואר שלישי, וכפי שאמר נכון חבר-הכנסת נודלמן, זה לא משנה אם מדובר בשכונת אקדמאים.

אלכסנדר צינקר: מה שחשוב הוא שמדובר בשכונה במרכז הארץ.

אלכסנדר צינקר: ביקרתי שם הרבה פעמים וכל הזמן אני שומע: כן, יש בעיה, אבל אף אחד לא עושה משהו.

אלכסנדר צינקר: זה לא יכול להימשך כך.

אמנון כהן: הבעיה ידועה וכואבת ואני נותן את מלוא הגיבוי לאנשי החוק והמשטרה, אבל אני חושב שהמדיניות מלמעלה היא לעצום עיניים ולשתוק, ולמעשה לא נותנים להם את הסמכות האמיתית לעשות את העבודה שלהם ולתת גיבוי לרשות המקומית שתפעל לביצוע צווי ההריסה.

אמנון כהן: אני חושב שאת התשובות למצב הזה צריכים לתת השר לביטחון פנים ושר המשפטים, איך זה ייתכן שבמדינת חוק אומרים בשקט: אל תאכפו את החוק, אל תתנו גיבוי, והמצב הוא שהאנשים במקום לוקחים את החוק לידיהם והתושבים חסרי-אונים.

אמנון כהן: בלוד וברמלה הבעיות דומות ומפרי החוק מאיימים על ראשי הרשויות.

אמנון כהן: זו תופעה קשה מאד ואין בידי אנשי המשטרה הכלים כדי לעשות את העבודה.

אמנון כהן: מהוועדה הזאת צריך לצאת קול זעקה, על הוועדה לעשות כל מה שאפשר מבחינה פרלמנטרית כדי שהרשויות יתנו את התשובות האמיתיות, באמצעות שאילתות ובכל דרך אחרת.

אמנון כהן: אני יודע שראש העיר הקודם הפעיל צו מסוים, היתה שם מהומה קשה מאד, השר פרס הגיע למקום והרגיע את הרוחות, וכנראה שהוסכם בשתיקה 'אל תעשו דבר שיגרום למאבק כזה או אחר', והמדיניות הזאת נמשכת עד היום.

אמנון כהן: צריך לראות איפה הענין עומד היום והשרים עצמם צריכים למצוא פתרון לבעיית התושבים האלה.

אמנון כהן: לא ייתכן שאדם משקיע את מלוא כספו בדירה במקום, הוא מגדל את ילדיו בשכונה שיש בה תופעה קשה של סמים, הילדים היום בחופש וזה מצב בלתי-נסבל.

נעמי בלומנטל: נדמה לי שגם היועץ המשפטי לממשלה יצא לפני שבוע בענין אי-ביצוע צווי ההריסה.

ויקטור בריילובסקי: יש לי מכתב בענין הזה.

נעמי בלומנטל: ד"ר לאוניד וינשטיין, יושב-ראש ועד שכונת האקדמאים, בבקשה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: קודם-כל אני רוצה להודות לאנשים שיזמו את הישיבה הזאת, שהוא כשלעצמו דבר יפה וטוב, ואני מקווה שהוא יהיה פתח להתקדמות בנושא שכבר שנים רבות, לצערי, אין לו תכלית.

ד"ר לאוניד וינשטיין: תודה ליושבת-ראש הוועדה חברת-הכנסת בלומנטל ולחבר-הכנסת בריילובסקי שעשו מאמצים כדי לקיים את הישיבה הזאת.

ד"ר לאוניד וינשטיין: יושבים פה אנשים מהשכונה שלנו שכוללת למעלה מאלפיים תושבים, ואני לא מתבייש להגיד שבכל-זאת יש משהו אופייני שזאת דווקא שכונת אקדמאים, שנותן איזה שהוא ייחוד לשכונה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: זו שכונה לדוגמה, לתפארת, שהקמנו אותה במו ידינו, ביוזמה שלנו.

ד"ר לאוניד וינשטיין: כאנשים שיודעים מה זה חוק ומה זה דמוקרטיה, וחלק מאתנו הם אסירי ציון ואנשים שלחמו למען מדינת ישראל ציונית, לנו במיוחד קשה לראות שהחוק בארץ משום-מה לא מתבצע, וזה מפריע לנו.

ד"ר לאוניד וינשטיין: כחבר במועצה הקודמת ניסיתי לקבל על כל בנייה בלתי-חוקית צו דרך ראש העיר הקודם.

ד"ר לאוניד וינשטיין: כל המסמכים מצויים בתיק.

ד"ר לאוניד וינשטיין: קיבלנו גם תשובות מהממשלה, אבל אלה תשובות ללא תכלית.

ד"ר לאוניד וינשטיין: הן טובות לכותרת.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו הבנו שיש רצון – גם אצל אריה ביבי שאתו דיברתי אתמול – לשמור על החוק ולעשות כל מה שניתן.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אבל הבעיה היא שהדרג המדיני, מסיבות שלו, לא נותן גיבוי למשטרה שתלווה את ביצוע צווי ההריסה והצווים המנהליים של בית המשפט והעירייה, ובמקומות כמו לוד, ללא ליווי וללא כוח מתוגבר אי-אפשר לבצע שום דבר, כי מול כל פקח יש 100 או 200 אנשים שמחכים עם מקלות ועם אבנים, ממש כמו במלחמה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו חייבים לעשות משהו, כי לא ייתכן שיש צו הריסה של בית משפט, שלפי הבנתי הוא דבר עליון, שהיה כבר מראש שיקול-דעת ויש כבר החלטה, ומסיבה כלשהי, במיוחד פוליטית, החוק לא יתבצע.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אני לא מקבל את זה ואני חושב שפה אנחנו צריכים להתקדם בנושא כדי שהחוק ייאכף וימשיכו לעשות סדר, כי אני חושב שכולנו שווים בפני החוק.

ד"ר לאוניד וינשטיין: תודה.

ויקי בנין: מצד אחד אנחנו גרים בשכונה ממש לתפארת, ובזמנו אפילו אמרו שזו אחת מהשכונות היוקרתיות בעיר, ומצד שני כבר במשך שלוש שנים אנחנו נמצאים במצוקה.

ויקי בנין: אנחנו חושבים שהבעיה העיקרית היא הבנייה הבלתי-חוקית.

ויקי בנין: איך זה קרה?

ויקי בנין: בעת רכישת הדירות נשארו כמה מבנים ערבים בשטח השכונה, והובטח לנו אז שיפנו אותם, ואני יודעת שחלק מהם קיבלו אפילו פיצויים.

ויקי בנין: אבל עם הזמן הבנייה הבלתי-חוקית הזאת גדלה והולכת.

ויקי בנין: בוודאי תשאלו אותי איך הבנייה הבלתי-חוקית קשורה לכל הבעיות שלנו.

ויקי בנין: אני אשתדל להסביר איך זה קשור.

ויקי בנין: במבנים הבלתי-חוקיים האלה נמצאים סוחרי סמים.

ויקי בנין: אמנם נמצא פה מפקד המשטרה מוטי בן-מאיר והוא באמת עשה עבודה נפלאה.

ויקי בנין: הוא סגר תחנת סמים אחת שממש פעלה 24 שעות, 365 ימים בשנה, אבל הם עברו עכשיו למקום אחר ומאד קשה לעקוב אחריהם, כי יש כל מיני סככות ומבנים בלתי-חוקיים.

ויקי בנין: בשכונה יש הרבה מאד ילדים, שמתעניינים ונגררים למקומות האלה וזה די קשה לעצור אותם.

ויקי בנין: אני גם לא צריכה לספר לכם שבדרך כלל אם יש כנופיות של סוחרי סמים, הם יורים זה בזה, ויושב פה אדם שהכדור עבר במרחק של כמה סנטימטרים מראשו והוא בנס ניצל ולא קרה לו כלום.

ויקי בנין: יושב פה יפים ליפשיץ, שנלחם במלחמת העולם השנייה נגד הנאצים והגיע לארץ-ישראל כדי לקבל גאז מבלון שנער ערבי ריסס עליו.

ויקי בנין: הם מסתתרים כל הזמן במבנים הבלתי-חוקיים.

ויקי בנין: יושבת פה גם אשה שנער ערבי מצא לנכון לכבות סיגריה על עורפה.

ויקי בנין: אלה דוגמאות, פרטים קטנים כדי להמחיש שלתושבים אין ביטחון אישי.

ויקי בנין: וכפי שאמר חבר-הכנסת נודלמן, אנשים פוחדים לצאת לרחוב אחרי השעה עשר בלילה, פוחדים להרשות לילדיהם לצאת החוצה, כי הם יודעים שבאיזו שהיא פנה שאין בה אור מישהו יכול להרביץ להם.

ויקי בנין: אפילו בצהריים כשהמבוגרים נמצאים בעבודה ובחוץ נמצאים רק אנשים מבוגרים והם חסרי אונים, אז נערים ערבים בני 13 ו-14, אפילו בני 12, עוברים באופניים, מרביצים להם וכו'.

ויקי בנין: אנחנו גם מרגישים שאנחנו גרים בכפר, לא בשכונה במרכז הארץ.

ויקי בנין: יש לנו שם כבשים וסוסים.

ויקי בנין: אנחנו חושבים שזו תוצאה של אי-אכיפת החוק.

ויקי בנין: האנשים רואים שעל בנייה בלתי-חוקית אף אחד לא עושה להם כלום, בסדר, ולכן הם אומרים שגם את זה אנחנו יכולים לעשות.

ויקי בנין: הם עושים ואף אחד לא עוצר אותם.

ויקי בנין: מסתובבים שם הרבה מאד אנשים שאני בטוחה שאין להם אזרחות ישראלית.

ויקי בנין: דרך אגב, זו גם אחת הסיבות שהם מביאים את הכבשים ואת הסוסים אתם.

ויקי בנין: נוסף לכך, כתוצאה מהעדר תגובה של השלטונות, יש שם מתנ"ס נוצרי.

ויקי בנין: האנשים שגרים בקרבת מקום נכנסו לדיכאון, כי אין להם מנוחה, יש שם כל הזמן רעש של תופים.

ויקי בנין: כתוצאה מהמצב הזה מחירי הדירות בשכונה ירדו ב-30% - 40%.

ויקי בנין: כל מי שיכול, בורח מהשכונה, ונשארים רק האנשים שהם חסרי-אונים.

ויקי בנין: כדי שתבינו איך כל זה התחיל ואיך זה נמשך, אני מבקשת להעביר את רשות הדיבור לז'אנה וינשטוק.

ז'אנה וינשטוק: אתחיל מהבקשה שלנו אליכם, כי אנחנו יודעים שהכנסת נמצאת בראש הסולם הפוליטי.

ז'אנה וינשטוק: למרות הפנייה שלנו לבג"ץ אנחנו פונים אליכם על-מנת לקבל תשובה מכם, שבחרנו בכם, כמי שצריכים לדאוג קודם-כל לאינטרסים שלנו.

ז'אנה וינשטוק: לא ייתכן שהמשרד לביטחון פנים יהיה הסמכות הבלתי-מוגבלת המאשרת או מעכבת צווי הריסה.

ז'אנה וינשטוק: שלחנו לפרופ' בן-עמי שני מכתבים וארבעה פאקסים חתומים על-ידי כ-1,500 תושבים, ולצערי הרב התשובה נראתה יותר כהתחמקות וחוסר רצון לעזור ולהבין את המצב.

ז'אנה וינשטוק: בידיי נמצאים כרגע מספר צווי הריסה משנת 1999 שטרם בוצעו.

ז'אנה וינשטוק: הכדור כל הזמן מתגלגל.

ז'אנה וינשטוק: המשטרה מפילה את זה על העירייה, העירייה על המשטרה, ובסופו של דבר אנחנו לא זזים מהמקום שאנחנו נמצאים בו.

ז'אנה וינשטוק: הבניינים עדיין ממשיכים לצמוח.

ז'אנה וינשטוק: יחד עם המתנ"ס הנוצרי שהוזכר קודם הוקם אוהל שבו מוכרים סמים, מעשנים שם נרגילות, כלי הרכב שמגיעים לשם הם בקושי עם לוחיות זיהוי ישראליות, קשה מאד להבין מי יושב בפנים.

ז'אנה וינשטוק: הם מרשים לעצמם לקלל ולהרביץ.

ז'אנה וינשטוק: אחד התושבים שלנו קיבל מכות מאד קשות רק מפני שהוא עבר שם עם כלב.

ז'אנה וינשטוק: הילדים שלנו עוברים בדרך הזאת לבית-הספר.

ז'אנה וינשטוק: זה שטח לא מנוצל, לא יודעים למי הוא שייך, למה הוא ריק, למה לא בונים שם ולא יודעים מה יהיה שם בכלל.

ז'אנה וינשטוק: זה מדאיג מאד את כולנו, כי כאשר עברנו לגור בשכונה הזאת הובטח לנו שהם יקבלו פיצויים ויפונו.

ז'אנה וינשטוק: במקום שכרגע מתקיים סחר סמים הגדול ביותר בלוד היה אמור להיות פארק ומרכז מסחרי, לפי התכנון של שנת 1991.

ז'אנה וינשטוק: איכות החיים שלנו ירדה מאד, למרות שאנחנו משלמים מסים כמו תושבי ראשון-לציון, חולון ומקומות אחרים.

ז'אנה וינשטוק: לעומת זה, התושבים שגרים בבניינים הלא-חוקיים לא משלמים לא מסים ולא קנסות.

ז'אנה וינשטוק: הם קיבלו קנס בגובה 350 שקל על בניית בנין לא חוקי.

ז'אנה וינשטוק: זה מצחיק, ויש בידי ראיות לכך.

ז'אנה וינשטוק: מחירי הדירות שלנו ירדו בשלוש השנים האחרונות ב-40%, וזה דבר בלתי-נסבל ולא ניתן להבנה.

ז'אנה וינשטוק: אין מספיק מתנ"סים, אין פעילויות לנוער, ולא פלא שהנוער נגרר אחרי כל מיני כנופיות.

ז'אנה וינשטוק: אין קולנוע, אין בריכה, אין תחבורה ציבורית.

ז'אנה וינשטוק: התחנה המרכזית נראית כמו הארלם, וזה בסדר, המצב נורמלי, כולם משלימים אתו, אף אחד לא בא בטענות.

ז'אנה וינשטוק: זה נראה בסדר שבמרחק רבע שעה מתל-אביב וחמש דקות מנמל התעופה הבין-לאומי צומח מבפנים כפר של פושעים ומפרי חוק.

ז'אנה וינשטוק: נכון, אנחנו שכונת אקדמאים, אבל עם זאת רובנו עשינו שירות צבאי מלא.

ז'אנה וינשטוק: יש לנו הרבה מאד זוגות צעירים עם ילדים, אין לנו שום זכות להקים בנין לא חוקי באמצעי השכונה.

ז'אנה וינשטוק: אם אני אבנה עכשיו, יבואו ויהרסו אותו מחר, כי אנחנו עדיין מאמינים שיש חוק וסדר במדינה, ומסתבר שלא כולם חושבים כמונו, וגם אף אחד לא מוכן להבין שזה מצב לא נורמלי.

ז'אנה וינשטוק: המסקנה היא שכאשר לא אוכפים את החוק יש לגיטימציה לבנות.

ז'אנה וינשטוק: הטעות הראשונה היתה כשבנו את הבנין הראשון ואז התרענו והתקשרנו, אבל אף אחד לא הרס אותו.

ז'אנה וינשטוק: אם לא הרסו בנין אחד, בואו נבנה עוד.

ז'אנה וינשטוק: המקרה היחיד היה שהרסו בנין אחד ברחוב יוספטל, ואז התעוררה מהומה, אבל עד עכשיו לא ברור על מה היתה המהומה, על כך שהרסו מבנה שנבנה באופן לא חוקי?

ז'אנה וינשטוק: והדבר המזעזע ביותר הוא שחברי הכנסת תמכו בהפגנה הזאת וברעיון להפסיק את הפעילות הזאת.

ז'אנה וינשטוק: אנחנו מאד מאוכזבים, אנחנו לא מאמינים יותר בשלטון החוק.

ז'אנה וינשטוק: כי לא ייתכן שחבר הכנסת כמו עזמי בשארה או שמעון פרס יבואו ויעמדו לצדם ויצדיקו את הפעילות שלהם, את המחאה ואת כל המהומה שהיתה, ובמקום עומד עכשיו בנין חדש בן שלוש קומות במקום קומה אחת שנהרסה אז.

ז'אנה וינשטוק: התושבים על סף יאוש.

ז'אנה וינשטוק: יש כמה פתרונות שאנחנו מוכנים לקבל.

ז'אנה וינשטוק: אנחנו בעד דו-קיום, אבל לא ייתכן מצב כזה שלא רוצים להתחשב באוכלוסיה יהודית ומפלים אותה לרעה לעומת האוכלוסייה הערבית.

ז'אנה וינשטוק: אנחנו מקווים שזה לא יסתיים כמו בכל הוועדות הקודמות שהיו.

ז'אנה וינשטוק: יש לתקן את המצב הזה – או לפנות, או להרוס, או לתת להם מגורים אחרים.

ז'אנה וינשטוק: על-ידנו גרים שכנים ערבים בקוטג'ים כמו שלנו ואין שום בעיה, אפשר לחיות אתם, אבל לא כשבאמצע השכונה מוקמת חנות לחומרי בנין שפועלת בשבת, בחג וביום הכפורים.

ז'אנה וינשטוק: הבעיה היא שכשמזמינים פקחים, הם מפחדים להגיע, ואני מבינה אותם, כי כדי להגיע לשם דרוש צבא.

ז'אנה וינשטוק: אתמול ערכנו סיור בשכונה עם ראש העיר הנוכחי וראינו שהם ישבו וחיברו לבנים זו על גבי זו.

ז'אנה וינשטוק: הם לא מתביישים, הם יודעים שמותר להם והם מקופחים ומסכנים.

ז'אנה וינשטוק: אנחנו לא קיבלנו את הדירות שלנו בחינם.

ז'אנה וינשטוק: אנחנו רוצים איכות חיים נורמלית לילדים שלנו, ואין שום סיבה בעולם שלא תקראו אותם לכבד את החוק ולשלם מסים, ואז גם העירייה לא תהיה בחובות כמו שהיא עכשיו, כי רוב גדול של התושבים לא משלם מסים.

ז'אנה וינשטוק: הם לא משלמים עבור ילדיהם בגני הילדים והם תופסים מקומות של הילדים שלנו, או בבתי-ספר.

ז'אנה וינשטוק: מתנ"ס שיקאגו שנבנה מתרומות של קהילת יהדות שיקאגו נמצא בשטח שלהם, בשלטון שלהם.

ז'אנה וינשטוק: הילד שלי לא יכול להיכנס למתנ"ס הזה כי יש שם תוהו ובוהו.

ז'אנה וינשטוק: יש כבר ועדה קרואה.

ז'אנה וינשטוק: תקימו עוד ועדות, אבל תפתרו את הבעיה הזאת אחת ולתמיד, כי אי-אפשר לחיות כך.

ז'אנה וינשטוק: אנחנו מנציחים במרכז מדינת ישראל מקום שממש יקום בסופו של דבר נגדנו.

ז'אנה וינשטוק: אני מתריעה על כך עכשיו, כי אחר-כך כבר יהיה מאוחר.

נעמי בלומנטל: אני מרגישה שכולם חסרי-אונים.

נעמי בלומנטל: זו סיטואציה מדהימה, אם כבר היועץ המשפטי לממשלה כותב מכתב לרשויות החוק לפעול ואף אחד לא עושה דבר.

נעמי בלומנטל: גם אני דיברתי אתמול עם ראש העיר והוא אמר: יש צווי הריסה, יש הכל, אני מעוניין שיבצעו אותם.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שיש לכך סיבות פוליטיות, ואז אנחנו נפעיל פוליטיקה נגדית.

נעמי בלומנטל: אבל ננסה קודם למצות את חוק.

נעמי בלומנטל: ולא, אני אפנה גם לחברי הכנסת, נצא יחד עם התושבים להפגנות, כי לא ייתכן מצב כזה.

נעמי בלומנטל: יחזקאל לביא, נציג משרד הפנים, בבקשה.

יחזקאל לביא: אני רוצה להעיר שתי הערות.

יחזקאל לביא: המכתב של היועץ המשפטי לממשלה נכתב לאחר שמשרד הפנים פנה אליו, כיוון שאי-אפשר שאנשי הפיקוח שלנו יירדו לשטח ויבצעו עבודות פיקוח והריסה בלי גיבוי משטרתי.

יחזקאל לביא: הבעיה הזאת הועלתה גם בישיבה של ועדת שרים מיוחדת בה השתתפו השרים רמון, ביילין, השר לביטחון פנים ושר הפנים, ושם דובר על היקף הבעיה בכללותה, שזאת בעיה לא רק של לוד אלא בעיה שקיימת במקומות אחרים.

יחזקאל לביא: הנושא לגבי אזור רמלה-לוד גם עלה בוועדת הפנים של הכנסת וגם שם הופיעו נציגי משרד הפנים והמשרד לביטחון פנים.

יחזקאל לביא: כל עוד לא יאפשרו לאנשי הפיקוח שלנו את ההגנה המתאימה כדי שהם יוכלו לבצע את פעולתם, אנחנו נהיה חסרי-אונים, ואנחנו גם אומרים את זה בצורה הגלויה ביותר.

יחזקאל לביא: זה היה הבסיס למכתבו של היועץ המשפטי לממשלה, שדרש שהמערכת המשטרתית אכן תקצה לנושא הזה כוחות כדי לאכוף את החוק.

יחזקאל לביא: יותר נכון לומר גם שכולנו מחויבים למלא את החלטת היועץ ואנחנו חייבים לפעול על-פיה.

יחזקאל לביא: לגבי הנושא בשטח עצמו, אני לא כל-כך בקי בפרטים.

יחזקאל לביא: יש פה אנשים שלנו שיוכלו לדבר על כך.

יחזקאל לביא: אני מדבר כרגע על המדיניות הכוללת, והיא נוגעת לא רק ללוד, אלא לכל מקום אחר בארץ שבו מתבצעת בנייה בלתי-חוקית ושלא מתבצעת הריסת מבנים או הפעלה של צווים שיפוטיים שקיימים, וקיימים צווים שיפוטייים.

יחזקאל לביא: זה הענין שרציתי להעיר בצורה ברורה.

יחזקאל לביא: ברגע שתהיה לנו הגנה נוכל לבצע את העבודה.

נעמי בלומנטל: מר הופמן, יש לך מה להוסיף?

נעמי בלומנטל: בבקשה.

נתן הופמן: אנחנו עובדים על-פי חוק.

נתן הופמן: אנחנו לא שריפים ולא פופאים וקשה לנו לעשות את המוטל עלינו בלי לקבל גיבוי או סיוע.

נתן הופמן: תפקיד הרשות המקומית הוא קודם-כל לפעול.

נתן הופמן: במידה והיא לא פועלת אנחנו נכנסים במקומה.

נעמי בלומנטל: האם בשכונה המסוימת הזאת יש בנייה בלתי-חוקית?

נתן הופמן: יש בנייה בלתי-חוקית בתוך השכונה.

נתן הופמן: אני קיבלתי תלונות על כך.

נתן הופמן: תפקיד הרשות המקומית לפעול ולעבוד.

יחזקאל לביא: הרשות המקומית פועלת במסגרת של ועדה מקומית לתכנון ולבנייה.

נתן הופמן: נכון.

נתן הופמן: אנחנו, הפיקוח המרכזי, יש לנו אחריות וסמכות על שטחים פתוחים, על מושבים, על כל השימושים החורגים.

נתן הופמן: אצלי במחוז יש כ-8,000 שימושים חורגים.

נתן הופמן: בשטח האורבני של כל רשות, ולא חשוב אם זה לוד, רמלה, רעננה, כפר-סבא או נתניה, תפקיד הרשות המקומית הוא לפעול.

נתן הופמן: יש להם מפקחים מקומיים.

נתן הופמן: אני לא יכול להשתלב, אלא במקרים מיוחדים.

נתן הופמן: המקרים המיוחדים שפעלתי בלוד הם אלה שהוצאתי 13 צווי הריסה שכרגע נמצאים בשלבים שונים של תהליכים בבג"ץ, הן בג"ץ מצדנו, שלא היינו מרוצים מגזרי הדין ומפסקי הדין שם, והן בג"צים של התושבים עצמם.

נתן הופמן: אלה המקומות שבהם אנחנו פועלים.

נתן הופמן: אנחנו לא פועלים בתוך השטחים האורבניים.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת שהרשות המקומית מוציאה צווי הריסה ואתם מפקחים על הביצוע.

נתן הופמן: הרשות המקומית יכולה על-פי החוק להוציא צווי הריסה, וגם אני יכול להוציא צווי הריסה על-פי החוק.

יחזקאל לביא: אם הרשות המקומית לא פועלת אז זה מגיע לאינסטנציה יותר גבוהה.

יחזקאל לביא: במסגרת חוק התכנון והבנייה יש כל מיני סעיפים ותתי-סעיפים שמאפשרים הפקעת סמכויות מידי הוועדה המקומית לתכנון ובנייה והעברתן לוועדה מחוזית.

יחזקאל לביא: נתן הופמן הוא איש הוועדה המחוזית לצורך הענין.

יחזקאל לביא: כפי שאתם יודעים, העירייה חדלה לפעול כעירייה נבחרת ולכן נוצר מצב שהוקמה ועדה קרואה.

יחזקאל לביא: הוועדה הקרואה קיימת מזה חודשיים והיא קודם-כל מתחילה להכניס סדר בתהליכי העבודה שבגללם הוקמה ועדה קרואה.

יחזקאל לביא: ועדה קרואה הוקמה כיוון שלנבחרים לא היתה היכולת להפעיל את השירותים ברשות המקומית כמו שצריך, או לפעול כמו שצריך על-פי החוק.

ז'אנה ויינשטוק: אני רוצה להוסיף שיש לנו פניות מראש העיר לשעבר דווקא בנושא הזה לגבי בקשות לסיוע, והן או לא נענו.

יחזקאל לביא: לא ממשרד הפנים.

יחזקאל לביא: הוא מדבר על משטרת ישראל.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אני אומר לך גם כחבר במועצה הקודמת, שהתפזרה, שהתיק שלנו מלא פניות, כולל למשרד הפנים, ולא מדובר על שטח אורבני כפי שאתה אומר, אלא, אם בכלל לדבר על העיר לוד, שם גם תפסו את השטחים ששייכים למנהל, גם שטחים חקלאיים – מה שיש תופסים ללא הסבר.

יחזקאל לביא: הענין הוא שאתה רואה את משרד הפנים כמשרד על שאחראי גם על מנהל מקרקעי ישראל וגם על המשרד לביטחון פנים, וזה לא כך, כי תפיסת שטחים של מנהל מקרקעי ישראל זו קודם-כל בעיה שהמנהל עצמו צריך להגיש תלונה ולבקש סילוק יד וכן הלאה.

יחזקאל לביא: אלה תהליכים מבחינה משפטית שמשרד הפנים כלל לא קשור אליהם.

יחזקאל לביא: לגבי הריסת מבנים בשטח, זה תפקידה של הוועדה המקומית, אם אכן יש בה צווים שיפוטיים, או צווים מנהליים לצורך הענין הזה.

יחזקאל לביא: במידה והוועדה המקומית לא מבצעת, אז נכנס משרד הפנים כגורם בנושא הזה.

יחזקאל לביא: אבל אי-אפשר שהוועדה המקומית לתכנון ובנייה תגיד: אני מצטערת, אני לא יכולה לבצע, שמשרד הפנים יבצע.

יחזקאל לביא: היא קודם-כל חייבת להתחיל לפעול בתהליכים שהיא חייבת בהם על-פי דין.

ד"ר לאוניד וינשטיין: הענין הוא איך לעשות איחוד כוחות מבפנים.

ד"ר לאוניד וינשטיין: כפי שאמרה יושבת-ראש הוועדה, אפילו ראש העיר הנוכחי מוכן לפעול באותו נושא, ויש לו יכולת ורצון.

ד"ר לאוניד וינשטיין: והבנתי שאותו דבר לגבי משרד הפנים.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אז בואו נאחד את הכוחות ונפעל יחד כדי להתקדם בענין של הריסת בתים שלגביהם יש כבר צווי הריסה ולאכוף את החוק.

יחזקאל לביא: בסדר.

יחזקאל לביא: משרד הפנים יכול להרוס מבנים ברגע שהוא מקבל את הסיוע, וזאת היתה הפנייה שלנו ליועץ המשפטי לממשלה, שיתנו לנו סיוע ביטחוני לעובדים שלנו.

יחזקאל לביא: אני יכול להראות לך סרטים שצילמנו, איך פוגעים במפקחי בנייה בכל מיני מקומות ברגע שהם נכנסים לשטח; איך הפכו למפקח על בנייה את המכונית, יחד אתו, ואיך שברו לו את כל הציוד.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו יודעים את זה.

יחזקאל לביא: כן, ואלה אנשים שלי.

נתן הופמן: למה אני אומר שהרשות צריכה לפעול?

נתן הופמן: ברגע שהרשות מוציאה צו הריסה או איזה שהוא דו"ח או כתב אישום, ולא חשוב מה, היא פעלה.

נתן הופמן: אי-אפשר לתלות בן-אדם פעמיים.

נתן הופמן: ברגע שהיא הוציאה צו הריסה אני לא יכול לפעול.

נעמי בלומנטל: הבנתי.

נעמי בלומנטל: ומי בפועל עושה את זה, עובדי עירייה?

נתן הופמן: ודאי, עם קבלן, עם סיוע משטרה.

נתן הופמן: הערה נוספת.

נתן הופמן: הענין של פרדס ניר קיים לפחות עשרים שנה.

נתן הופמן: לא צריך להתעלם מהנתונים.

נתן הופמן: יש היום בעיה למי ללכת, באיזו צורה ללכת, סלקטיבי כזה או סלקטיבי אחר, כי צריך להסביר, לפרש, והרי יבואו אלינו בטענות ואנחנו נצטרך לדווח ולנמק למה זה כן וזה לא.

נתן הופמן: אני לא בבעיה.

נתן הופמן: מה שראיתי הוצאתי צווי הריסה, אבל לגבי המסגד אני בטוח שאני לא אהרוס אותו.

נתן הופמן: הוצאתי צו הריסה על המסגד והרי כולנו יודעים שלא נהרוס אותו.

ויקי בנין: למה לא?

ויקי בנין: זה חיוני לרווחת המשפחה של מישהו?

נתן הופמן: היתה הנחיה של שר הפנים בזמנו שבמבני קודש לא נוגעים.

ד"ר לאוניד וינשטיין: גם כשהוא נבנה בצורה לא חוקית?

נתן הופמן: כן.

נתן הופמן: אני יודע שהמערכת הולכת להכשיר את כל השרצים.

נתן הופמן: זה הכיוון, כי אי-אפשר להרוס שם 400 בתים, וזה גם לא ריאלי.

ויקי בנין: אנחנו מדברים על ששה מבנים.

נתן הופמן: אני מדבר על פרדס ניר, שטיפלתי בו.

נתן הופמן: זה הרי לא ריאלי ולא הגיוני שנלך מחר להרוס 400 בתים.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אבל צריך להתחיל ממשהו.

ד"ר לאוניד וינשטיין: מה הפתרון?

ד"ר לאוניד וינשטיין: אם יש שם 400 מבנים, לא נתחיל בכלל?

ויקי בנין: כפי שהבנתי אנחנו הוזמנו לישיבת ועדה שתדון אך ורק בשכונת האקדמאים.

ויקי בנין: אנחנו בכלל לא מדברים על פרדס ניר, ובשכונה שלנו אין 400 מבנים.

ויקי בנין: פה זאת בעיה של שנתיים.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו מבקשים להתחיל ממשהו.

נעמי בלומנטל: התושבים צודקים.

נעמי בלומנטל: הם לא רוצים להגיע למצב של פרדס ניר.

נתן הופמן: זה אך ורק בטיפול הרשות המקומית.

נתן הופמן: אני מבקש מכם לפנות למי שהוציא את הצווים.

נתן הופמן: מי הוציא את הצווים?

ד"ר לאוניד וינשטיין: העירייה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: וללא ליווי משטרתי אי-אפשר לבצע שום דבר.

ד"ר לאוניד וינשטיין: זאת הנקודה.

ד"ר ריטה גנזל-לב: יותר קל להתחיל מהשכונה שלנו.

ד"ר ריטה גנזל-לב: אנחנו מאד מבקשים.

ד"ר ריטה גנזל-לב: מה מפריע להרוס את האוהל שכל ילד בשכונה שלנו יודע ששם מוכרים סמים?

ד"ר ריטה גנזל-לב: פעם המשטרה מצאה באוהל הזה שני קילו הרואין.

נעמי בלומנטל: לא נמצאים פה נציגים של משרדי הממשלה הרלבנטיים.

נעמי בלומנטל: האם לאותם תושבים מציעים משהו חלופי?

נעמי בלומנטל: מר לויזון, בבקשה.

מנחם לויזון: השכונה הוקמה על מקום שישבו בו ערבים.

מנחם לויזון: אנחנו פינינו אותם והקמנו את השכונה.

קריאות: - - -

נעמי בלומנטל: אני בהחלט מבינה את המתח שבו שרויים התושבים.

נעמי בלומנטל: אני לא ממונה על הפגנות אבל אם תזמו משהו – ואני אומרת כאן יותר מרמז – לפי דעתי כל חברי הכנסת שנמצאים כאן יבואו, ועוד אחרים.

נעמי בלומנטל: אנחנו נגיע.

מנחם לויזון: אני אדבר קודם על שיטת הגזר, כל שיטת הפינוי בתשלומים.

מנחם לויזון: באה המדינה דרך מנהל מקרקעי ישראל ויצרה תוכנית בנין ערים שקבעה שיש ערך קרקעי לשכונה, ועל סמך זה האוצר מתקצב אותנו בפינויים.

מנחם לויזון: הוא אומר לנו: תשקיעו כך, המדינה תקבל כך פלוס, כמה שהשקעתם.

מנחם לויזון: לכן הפינוי נעשה שם לגבי המקומות שהיו מיועדים למגורים.

מנחם לויזון: אותם שטחים שמיועדים לצרכי ציבור עברו לעירייה, אומר משרד האוצר למנהל מקרקעי ישראל: זה לא עסק שלכם, את זה העירייה צריכה לבצע.

מנחם לויזון: בשביל זה היא מקבלת מסים והיטל השבחה, עם הכספים האלה היא תבצע את הפינוי.

מנחם לויזון: זה באשר לשאלה איך קמה השכונה ולמה מקומות מסוימים לא פונו.

נעמי בלומנטל: היתה שם שכונה ערבית, נכון?

מנחם לויזון: כן.

מנחם לויזון: כל העיר לוד היתה פעם ערבית.

נעמי בלומנטל: עשו תוכנית ואז היו שם אנשים שהיה צריך לפנות אותם ממקום מגוריהם.

נעמי בלומנטל: חלק מהם נשארו במקומות הציבוריים, או בנו מחדש.

מנחם לויזון: נעזוב את הבנייה החדשה.

מנחם לויזון: אני מדבר על אותה נקודת זמן שבה הקימו שכונה.

מנחם לויזון: המגרשים לבנייה פונו ושטחים אחרים שלא היו במסגרת אותה תוכנית בנין ערים, ולשם הקיצור נקרא לה תב"ע, מה שלא היה באותה תב"ע לא קיבלנו תקציב לפינוי, ולא פינו.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת שאת התושבים שהיו שם קודם לכן אתם פיניתם בעזרת תקציבים?

מנחם לויזון: ודאי.

מנחם לויזון: יותר מזה, יש תושבים שלא הסכימו להתפנות, או הציגו דרישות שהיו לא הגיוניות.

מנחם לויזון: פעלנו נגדם משפטית, קיבלנו פסקי-דין, ותתפלאו, ביצענו אותם.

מנחם לויזון: אבל זה קרה בשנות השבעים-שמונים, עד שנות התשעים.

מנחם לויזון: המצב היום הרבה יותר מסובך.

מנחם לויזון: לא אחזור על כל מה שאמרו כאן נציגי משרד הפנים.

מנחם לויזון: זה המצב.

מנחם לויזון: לנו יש היום באזור הזה שעליו מדובר צו אחד, שאנחנו הוצאנו, שנקרא צו סילוק פולשים שיש סמכות, לפחות אצלנו, גם למשרד הפנים יש הסמכות הזאת, וגם לראש העירייה יש הסמכות לפעול כבית משפט, אם שוכנע מעל לכל ספק סביר שהאירוע לא קרה יותר משנה מיום הידיעה.

מנחם לויזון: ואז הוא מוציא צו סילוק פולשים או צו לסילוק יד, ואם האיש שנגדו הוצא הצו, תוך 14 יום לא קרא את הצו, לא פונה לבית משפט כדי לבקש דיון משפטי, זה נהפך לצו של בית משפט.

נתן הופמן: זה על-פי חוק מקרקעין שלך, אבל לא חוק תכנון ובנייה שלנו.

נתן הופמן: שיהיה מובן, זה לא זהה.

יחזקאל לביא: הטענה של מר לויזון נוגעת לסמכויות שיש לממונה על מחוז במשרד הפנים בעת חירום להוציא צווים של סילוק יד מכל מיני מבנים שצריכים אותם לצרכי ציבור.

יחזקאל לביא: אין לממונה על מחוז אפשרות להוציא צו סילוק יד של אדם מקרקע כיוון שהוא לא בר-פלוגתה בנושא הזה.

יחזקאל לביא: מנחם לויזון: אנחנו סטינו לחלוטין מהנושא.

נעמי בלומנטל: נניח שבאזור שעליו אחראי המנהל יש עשרה תושבים והם יכולים להוציא אותם משם.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שזה קיים.

מנחם לויזון: זה לא כך.

מנחם לויזון: העירייה שמחה תמיד בכל מקום שבו היא יכולה להטיל את האחריות עלינו.

מנחם לויזון: זה קורה לא רק בלוד, זה קורה בכל הארץ.

מנחם לויזון: אף אחד לא אוהב להתעסק בנושאים האלה.

מנחם לויזון: אותם צווים שהם מציגים פה אלה אותם מקומות שהעירייה ידעה שזו אחריות שלה, מעבר לכל ספק סביר.

נעמי בלומנטל: האם בשכונה הספציפית הזאת יש מקום שאתם אחראים עליו?

מנחם לויזון: יש מקומות מסוימים שאנחנו אחראים בהם.

מנחם לויזון: במקרה אחד הוצאנו צו סילוק פולשים כזה, וזה נמצא בהוצאה לפועל.

מנחם לויזון: בהוצאה לפועל זה יכול לקחת חודש ויכול לקחת חצי שנה.

מנחם לויזון: זה לא תלוי בנו.

מנחם לויזון: ואחרי שייקבע התאריך נבוא למשטרה והמשטרה תיתן את התשובות.

מנחם לויזון: בשכונה הספציפית יש צו אחד כזה.

מנחם לויזון: יש לנו כרגע מקרה אחד שנמצא בדיון משפטי שבו לא הצלחנו להגיע לצו סילוק פולשים, ואינני יודע כמה זמן זה ייקח.

מנחם לויזון: הזכירו כאן את המתנ"ס הנוצרי.

מנחם לויזון: הכנסיה האנגליקנית הגישה בג"צ נגדנו בטענה שלמרות שהקרקע רשומה על שם המנהל יש להם זכויות.

מנחם לויזון: אני לא רואה סיכוי שהנושא הזה יגיע לידי מיצוי משפטי.

מנחם לויזון: גם היום אנחנו מבצעים פינויים מרצון, עם פיצוי כספי.

נעמי בלומנטל: באותו מקום?

מנחם לויזון: לא.

מנחם לויזון: אני רוצה שתבינו איך זה עובד.

מנחם לויזון: כדי שאני אקבל תקציב ממשרד האוצר לפינויים, אני צריך להגיש לו תוכנית בנין ערים מאושרת, או לקראת אישור, שזה פורמלי בלבד, שבו אני מוכיח לו כלכלית שזה אפשרי.

מנחם לויזון: במקום שאני אגיד לו: פה זה שטח ציבורי שנועד לגן, בית-ספר וכיוצא באלה, יגיד האוצר: אין פה תקבול כספי, אז מה אתה רוצה שאני אשקיע כאן?

מנחם לויזון: בשביל זה יש רשות מקומית.

מנחם לויזון: יש בעיה נוספת מבחינת לוח הזמנים של הוועדה.

מנחם לויזון: אנחנו קיבלנו את החומר ביום ראשון ולא הספקתי להכין שום דבר פרטני.

נעמי בלומנטל: אנחנו הרי לא נגמור כאן את כל הדברים.

נעמי בלומנטל: השאלה אם אנחנו יכולים, מעבר לרצון הטוב שלנו ושל חברי הכנסת, לעשות עוד משהו.

נעמי בלומנטל: אני הכרתי את הנושא, אבל לא לפרטיו.

מנחם לויזון: ראש העיר עומד להיפגש בזמן הקרוב עם מנהל האגף שלנו, בנושאים שונים.

מנחם לויזון: אם זה דבר שהוא דחוף לראש העיר, שים אותו על השולחן.

מנחם לויזון: זה ענין של שבועיים – שלושה שבועות.

נעמי בלומנטל: נראה לי שצריך היה לפרט כאן.

נעמי בלומנטל: הנושא עלה גם בוועדת הפנים.

נעמי בלומנטל: כפי שאתם יודעים, הזמן יכול לפעול לטובה וגם לרעה, ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו פועלים בצורה הטובה ביותר.

נעמי בלומנטל: נראה לי שאפשר היה אולי לפרק את זה.

נעמי בלומנטל: אם מדובר על כך וכך תושבים ועל שניים – שלושה מבני ציבור, צריכה להיות לנו תקווה שאפשר לנסות להזיז את הדברים.

נעמי בלומנטל: אם המנהל אחראי על דבר אחד, אפשר אחר-כך להתדיין עם משרד האוצר.

מנחם לויזון: זה לא הולך כך.

מנחם לויזון: אני לא יכול להוציא תקציב שנועד ל-א' ול-ב'.

מנחם לויזון: אני חייב להתדיין אתו.

נעמי בלומנטל: לא, אנחנו נתדיין עם האוצר.

מנחם לויזון: אם הוועדה שלך תצליח להשפיע על האוצר להשקיע תקציב מסוים לפינויים במקום הזה, אז לא צריכים אותנו.

מנחם לויזון: שהעירייה תעשה את זה.

נעמי בלומנטל: אבל אני רואה שצריך לפרק את זה.

נעמי בלומנטל: זה לא שפתאום אנחנו רואים מאה תושבים שיש להם צו פינוי, יבוא שופלדוזר ויזיז אותם.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שזה לא פשוט.

נעמי בלומנטל: יש חלק בבית-משפט, חלק מבני ציבור, חלק – מנהל מקרקעי ישראל, חלק בתב"ע.

נעמי בלומנטל: זו לא עבודה שלנו, וגם לא יהיה לנו זמן לעשות את זה, אבל בואו נראה מה אפשר לעשות לפני שאנחנו מערבים בענין את המשרד לביטחון פנים.

מנחם לויזון: אני רוצה שתביני, הנושא של אכיפת החוק הוא הנושא הקובע.

מנחם לויזון: אחד המשפטים שהזכרתי כאן הוא של משפחה שפונתה בכסף וחזרה לשטח.

ד"ר לאוניד וינשטיין: נכון, ולא פעם אחת.

ד"ר לאוניד וינשטיין: חבל על הכסף של המדינה.

מנחם לויזון: אם זה כך, אז להיפך, אנחנו מעודדים כניסה מחדש.

מנחם לויזון: יש לנו מקרים במגזר היהודי ש"אכלנו אותה", שקשה לתאר אותם.

מנחם לויזון: אנחנו מתקשים עם הערבים לא פחות מאשר עם היהודים.

נעמי בלומנטל: לא חשבנו שעם היהודים זה יותר קל בענין הזה.

נעמי בלומנטל: נראה לי שאנחנו די מבינים את הענין.

נעמי בלומנטל: מר אלמוזלינו, בבקשה.

ציון אלמוזלינו: אני לא מסכים עם הגברת שאמרה שהמפקחים מפחדים לבצע את העבודה.

ציון אלמוזלינו: אנחנו מפחדים כבני אדם, בוודאי, ומי שלא מפחד כנראה שהוא לא בן-אדם, אבל את העבודה אנחנו מבצעים.

ציון אלמוזלינו: עובדה היא שהוצאו והודבקו צווים.

ציון אלמוזלינו: האנשים שביצעו את העבירות הובאו לבתי משפט ונשפטו, כך שהדברים כן מתבצעים.

יעקב שטייף: רק בתיאוריה זה מתבצע.

ציון אלמוזלינו: לא, גם בשטח.

ציון אלמוזלינו: נכון שזה רק חלק.

ציון אלמוזלינו: החלק הממשי לאכוף את הצווים שהוצאו גם על-ידי בתי משפט וגם על-ידי ראש העיר – צו מנהלי או משהו בסגנון הזה – בוודאי שזה היה כרוך בגיבוי משטרתי, וגיבוי משטרתי לא קיים.

ציון אלמוזלינו: אני אישית עד לדבר אחד.

ציון אלמוזלינו: לפני כשמונה חודשים פניתי בענין שלושה מבנים שהיו ביסודות שלהם – לא בשכונה הזאת, בשכונה אחרת, אבל אני מסתכל על כל העיר – פניתי למפקד התחנה ואמרתי לו שהמבנים האלה עדיין ביסודות שלהם, אפשר צ'יק-צ'ק למחוק אותם, ואני מכיר את האזור, אלה סוחרי סמים.

ציון אלמוזלינו: אני מבקש עזרה לצאת לשם.

ציון אלמוזלינו: הוא הבטיח לתת לי ארבעה פאנטומים אבל הפאנטומים לא ליוו אותי באותו יום.

ציון אלמוזלינו: מאותו יום לא פניתי יותר למשטרה כי הבנתי שאין לי אל מי לפנות.

ציון אלמוזלינו: הבניינים האלה קיימים ועכשיו הם בני שתי קומות.

ציון אלמוזלינו: גם אין לי פרטים כדי להביא את האנשים למשפט, כי אני לא יכול להתקרב לשם.

ציון אלמוזלינו: אני רק יכול לרחרח מסביב כדי להגיע למבצעי העבירות.

ציון אלמוזלינו: לפני שנה וחצי הוועדה המקומית לוד החליטה להביא יחידת אבטחה.

ציון אלמוזלינו: היות ובמשטרה כל הזמן נטען שאין כוח-אדם והם לא יכולים לגבות אותנו, ראש העיר דאז החליט להקים יחידת אבטחה שהיא תאבטח את כל הכרוך בהריסה, לאבטח את המפקחים ולהתלוות אליהם.

ציון אלמוזלינו: התוצאה היתה שהיחידה הזאת נעצרה, ואינני יודע למה.

ציון אלמוזלינו: היא פשוט נעצרה והתפרקה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: היתה התנגשות בין המשטרה לבין היחידה הזאת.

ציון אלמוזלינו: אינני יודע.

ציון אלמוזלינו: אני לא נכנס לדבר הזה.

ציון אלמוזלינו: בשורה התחתונה, היחידה הזאת שהיתה אמורה לאבטח אותנו ואת ההריסות שתכננו לבצע, התפרקה ביוזמת המשטרה.

ציון אלמוזלינו: נחזור לנקודה שלנו.

ציון אלמוזלינו: בשכונת האקדמאים שעליה אנחנו מדברים הוצאו צווים.

ציון אלמוזלינו: המשפחה הזאת התיישבה בעבר באותה חלקה, באותו אוהל, באותם מבנים.

ציון אלמוזלינו: יש בידי רשימה של הדברים, משפטים שהיו.

ציון אלמוזלינו: יש בנין שנאטם ונאסר עליהם להשתמש בו, הם לא משתמשים בו ואנחנו עוקבים אחרי זה.

ציון אלמוזלינו: הם קיבלו קנסות – 2,000, 3,000 ו-1,500 שקל.

ציון אלמוזלינו: המשפחה הזאת התיישבה בעבר בנקודה הזאת.

ציון אלמוזלינו: היא קיבלה מה שמגיע לה ופונתה מהמקום.

ציון אלמוזלינו: הם החליטו לחזור ולהתיישב שם.

ציון אלמוזלינו: הבעייה קצת מורכבת, מפני שחלק מהחלקה הזאת שייך למנזר ואז אנחנו נקלעים לבעיה, ואני לא מסכים עם החבר שאמר שהוועדה המקומית יכולה לפעול לסילוק פולשים על חלקה זו או אחרת שלא שייכת והיא לא רשומה בטאבו על שם העירייה.

ציון אלמוזלינו: העירייה לא יכולה לבצע צו סילוק פולשים.

ציון אלמוזלינו: בדקנו את כל האפשרויות.

ציון אלמוזלינו: בכל מקרה שאני רואה שמישהו לקח חלקה ושתל בה עצים, או מייפה אותה, אני אומר לו: אל תעשה לי יפה, אני רוצה שיהיה מכוער, כי אני יודע מה יהיו התוצאות.

ציון אלמוזלינו: תיכף ומייד אני מתקשר אל מפקח האזור יואב ששון, נותן לו את הנקודה במדויק על-מנת שיטפל במקרה.

ציון אלמוזלינו: זה לא קורה, כי אחד מסתמך על השני.

ציון אלמוזלינו: טוב, ברגע שיתחילו לבנות העירייה תפעל וכבר נשיג את המטרה.

ציון אלמוזלינו: אבל זה לא קורה.

נעמי בלומנטל: איפה אתה מרגיש באוזלת היד שלכם?

ציון אלמוזלינו: בזה שאנחנו לא מבצעים את ההריסה.

נעמי בלומנטל: ויש לכם צווים קיימים שאפשר היה לבצע את ההריסה?

ציון אלמוזלינו: באחד המבנים בשכונה הוטל על הנאשם קנס בסך 1,500 ₪ והריסה תוך ששה חודשים, לא יאוחר מ-6.6.96, והיום – 4.7.2000.

ציון אלמוזלינו: אבל אותו שופט כעס עלינו מפני שאנחנו לא מבצעים צווי הריסה, ואמר: ההריסה תתבצע על-ידי הנאשם.

ציון אלמוזלינו: אם לא, הוועדה רשאית לעשות זאת.

ציון אלמוזלינו: אז שוב אנחנו חוזרים לוועדה, ואם לוועדה אין גיבוי היא לא יכולה לבצע את ההריסה, ובזה נגמר הספור.

ציון אלמוזלינו: כך קורה כמעט עם כל הצווים.

ציון אלמוזלינו: החנות ברחוב ארז היתה בעבר בית מגורים של משפחה די מוכרת במובן השלילי, כמובן, והם הפכו את בית המגורים הזה לחנות של חומרי בנין וקרמיקה.

ציון אלמוזלינו: אנחנו היינו אתם במגע עוד בזמנו של בני רגב, לפני כשלוש שנים, ויחד עם משטרת ישראל הלכנו אל אותה משפחה והתחלנו לנהל אתם משא-ומתן כדי שיתפנו מהמקום.

ציון אלמוזלינו: אני לא הייתי שותף לכל המהלך, רק התלוויתי.

ציון אלמוזלינו: אני זוכר שלא נתנו לאף אחד להיכנס לדירה, פרט לבני רגב.

ציון אלמוזלינו: אינני יודע מה היה ההמשך.

ציון אלמוזלינו: ברור לי שהם עדיין נמצאים שם וממשיכים במלאכה שלהם.

ד"ר לאוניד וינשטיין: את החנות הזאת סגרו ולידה יש מבנה חדש.

ד"ר לאוניד וינשטיין: האנשים בונים בתים על המדרכות.

נעמי בלומנטל: נמצאים אתנו סגן ניצב יוסי בוקר, ראש מפלג סמים מהמשרד לביטחון פנים, סגן ניצב מרדכי בן-מאיר .

נעמי בלומנטל: מפקד משטרת לוד, ואשר אסרף – עוזר מפקד משטרת לוד.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אנחנו נענה על כל השאלות.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: ברשותך, יתחיל סנ"צ יוסי בוקר שידבר על בעיית הסמים ואיך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת, ולאחר-מכן אני אמשיך ואענה על כל השאלות ולא אתחמק מאף שאלה.

נעמי בלומנטל: אתה גם עובד ברמלה?

סנ"צ יוסי בוקר: גם ברמלה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני קודם-כל אזרח ואחר-כך קצין משטרה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני לא אטיח האשמות במשרד הפנים, בעירייה או בכל גורם אחר.

סנ"צ יוסי בוקר: אני חושב שאם האזרחים מעלים בעיה, זו בעיה וצריך לטפל בה.

סנ"צ יוסי בוקר: מבחינת צווי ההריסה, זה לא משנה אם נפתור רק את הבעיה בנוה-נוף או בפרדס ניר, או באיזה שהוא בית בשכונה שם.

סנ"צ יוסי בוקר: אני עובד במשטרה בגאווה, בכיף, שמונה השנים האחרונות בלוד וברמלה.

סנ"צ יוסי בוקר: זה לא משנה אם יש צו או אין צו.

סנ"צ יוסי בוקר: יש עובדות.

סנ"צ יוסי בוקר: אני מוכן להצביע לך, לכל חבר כנסת ולכל אזרח, גם כשהיה צו ולא היה שום בג"ץ בדרך ולא היתה שום התנגדות של העירייה או של משרד הפנים או של המשטרה, כולל בית המריבה שהוזכר כאן, ששם השוטרים לא רק חטפו מכות ואושפזו בבתי-חולים, גם מהצד השני, והנה המבנה עומד.

סנ"צ יוסי בוקר: אני אקח אתכם לעוד מבנה בן שלוש קומות של משפחת אל-פקיר בשכונת הרכבת.

סנ"צ יוסי בוקר: הגענו לשם כל המשטרה.

סנ"צ יוסי בוקר: היה צו מתאים, והבית הזה נמחק.

סנ"צ יוסי בוקר: אז יש אצלם מצווה כזאת, הם ישבו במסגד, שמו מחצלת, 600 אלף שקל והבית בן ארבע קומות עומד.

סנ"צ יוסי בוקר: פתרו את הבעיה?

סנ"צ יוסי בוקר: אני אומר משהו כללי כרגע בנושא הזה ומפקד התחנה יתייחס בהמשך, אם יפסיקו עם הטחת ההאשמות.

סנ"צ יוסי בוקר: כי אני יכול, ואני לא אעשה את זה, להלבין פני אנשים, בוודאי לא ברבים.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל אם מדינת ישראל, הכנסת, כל גורם, לא יישבו בצורה מערכתית וישלבו את כל המשרדים הממשלתיים, יקימו ועדה עם שיניים בסופו של דבר, עם תקציבים ועם פתרונות, אז לא יהיה פתרון.

סנ"צ יוסי בוקר: אני מתנצל על ההשוואה, אבל זה לתת אקמול לחולה סרטן.

סנ"צ יוסי בוקר: זה לא פתרון.

סנ"צ יוסי בוקר: אני התייחסתי כאן באופן כללי לנושא ההריסות.

נעמי בלומנטל: את זה אמרת בתור אזרח.

סנ"צ יוסי בוקר: כן.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל אני רוצה לומר לגבי הסמים.

סנ"צ יוסי בוקר: משטרת ישראל לא מתנערת מהתפקיד שלה.

סנ"צ יוסי בוקר: עוד לפני המכתב שחבר-הכנסת בריילובסקי קיבל, ואני קיבלתי עותק ממנו וגם התקבלה תשובה לא בזמן, ואני מתנצל על כך ותיכף אסביר למה; כפי שכולכם יודעים, הסמים קשורים לכל תחום – פשיעה אלימה.

סנ"צ יוסי בוקר: דיברו כאן על אזרח שנלחם בנאצים, עלה לארץ והתיזו עליו גאז מדמיע.

סנ"צ יוסי בוקר: אני יכול לספר לכם על אדם בן גילו, שעבר את השואה בצפון-אפריקה והוא עובד כצורף תכשיטים בלוד.

סנ"צ יוסי בוקר: הוא נרצח על-ידי אנשים, עולים מברית-המועצות לשעבר, שהוגש נגדם כתב-אישום.

ז'אנה ויינשטון: מה הקשר?

סנ"צ יוסי בוקר: יש קשר.

סנ"צ יוסי בוקר: כי בסמים אין מין, אין דת ואין גזע, אין השכלה ואין שום דבר.

סנ"צ יוסי בוקר: זה חוצה את כולם.

סנ"צ יוסי בוקר: דיברנו על אקדמאים.

סנ"צ יוסי בוקר: לפני כשבועיים עצרנו שני סטודנטים למשפטים מלוד עם יבוא סמים של 40,000 כדורי אקסטזי.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להבהיר משהו.

נעמי בלומנטל: אנחנו ועדת העלייה והקליטה, ואולי תתפלא למה אנחנו יושבים דווקא עם תושבי שכונת האקדמאים ולא עם תושבים של שכונה אחרת.

נעמי בלומנטל: המנדט שלנו הוא קליטת עלייה ולכן אנחנו מתייחסים לשכונה הספציפית הזאת.

נעמי בלומנטל: רצינו להביא לכאן עולים, אקדמאים ולא אקדמאים.

נעמי בלומנטל: הגיעו לכאן עולים, הם קנו במיטב כספם דירה, ונוצר מצב שהם לא יכולים לחיות שם.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להבהיר שזה המנדט שלנו.

נעמי בלומנטל: אני לא יכולה להרחיב את הסמכות שלי על שכונות אחרות ועל הבעיה בכללותה.

נעמי בלומנטל: אולי הייתי רוצה, אבל את זה אני אעשה במליאה.

נעמי בלומנטל: לכן לא כדאי להיתפס לאמירה שלהם שהם אקדמאים.

נעמי בלומנטל: כך נקראת השכונה הזאת – שכונת אקדמאים.

סנ"צ יוסי בוקר: אני אומר ההיפך בדיוק, שבעיית הסמים היא משותפת לכולם, ואם השכונה שלהם נמצאת בלוד, אז הבעיה יותר קרובה אליהם, כי אנחנו הגדרנו את מרכז הסחר בסמים בישראל, בגלוי, בלוד וברמלה.

סנ"צ יוסי בוקר: לא אמרנו שהוא נמצא בטייבה או בחולון.

נעמי בלומנטל: ומה אתם עושים בשכונה כזאת לדוגמה?

סנ"צ יוסי בוקר: אני אסביר באופן כללי ואתמקד בשכונת האקדמאים.

סנ"צ יוסי בוקר: מפקד המחוז קיבל החלטה.

סנ"צ יוסי בוקר: הוא לא התעסק עם תחנת לוד, הוא המשיך לתת לה לעבוד רגיל, לא עם תחנת רמלה ולא עם תחנת ראשון.

סנ"צ יוסי בוקר: הוא הביא 150 שוטרים וקצינים, נתן להם כלי רכב, על-חשבון משימות אחרות, ומה-14 בנובמבר הם "שורצים" בערים לוד ורמלה, ובעיקר בלוד.

סנ"צ יוסי בוקר: רק במבצע הזה, שנקרא "אורך נשימה", עצרנו למעלה מ-1,200 איש, עברייני סמים-נשק.

סנ"צ יוסי בוקר: זה הכל.

סנ"צ יוסי בוקר: זאת אומרת, אם תחנת לוד עצרה בעל שהיכה את אשתו, זה לא שייך.

סנ"צ יוסי בוקר: פתחנו 1,116 תיקים פליליים, תפסנו למעלה מעשרים קילו הרואין, קילוגרם קוקאין, 125,000 כדורי אקסטזי.

סנ"צ יוסי בוקר: בחודש וחצי האחרונים עצרנו 16 איש, רובם תושבי לוד, כולם יבואני סמים.

סנ"צ יוסי בוקר: כולם עצורים.

סנ"צ יוסי בוקר: כשאני אומר 16, כוונתי לעצורים עד תום ההליכים.

סנ"צ יוסי בוקר: מתוך 1,200 עצורים הוגשו כתבי-אישום נגד 400 איש, 98 עצורים עד תום ההליכים.

סנ"צ יוסי בוקר: אנשים הזכירו כאן שיורים.

סנ"צ יוסי בוקר: יושב פה אזרח שכדור חצה את הסלון שלו.

סנ"צ יוסי בוקר: אני מאמין לך.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל אני יכול להגיד לכם שאת הבעיה לגמרי לא פתרנו.

סנ"צ יוסי בוקר: צמצמנו אותה בצורה ניכרת.

סנ"צ יוסי בוקר: אני יכול לומר שמות: זיד ג'רושי, שהוא עבריין הכי כבד, הוא נאשם והמשפט שלו מתנהל.

סנ"צ יוסי בוקר: אני לא פוגע בפרטיות שלו, זו דעתי עליו.

סנ"צ יוסי בוקר: הוא קיבל כתב אישום.

סנ"צ יוסי בוקר: מפעילי התחנות נשפטו עכשיו בתיקים האלה וקיבלו שש – שבע שנים.

סנ"צ יוסי בוקר: משפטם של מנהלי התחנות מתנהל כרגע.

סנ"צ יוסי בוקר: זיד ג'רושי והכנופייה שלו, שברובם עצורים, כולל הוא, זמן רב המשטרה לא הצליחה להתמודד אתו.

סנ"צ יוסי בוקר: הוא יושב היום במעצר עד תום הליכים.

סנ"צ יוסי בוקר: אם הפועל קיבל שש – שבע שנים, אני מקווה מאד שהוא יקבל לא פחות מעשר.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל הוא מנהל, וניהל את כל תחנות הסמים בלוד ורמלה.

סנ"צ יוסי בוקר: תפסנו למעלה מ-35 כלי נשק.

סנ"צ יוסי בוקר: תפסנו מוקשים.

סנ"צ יוסי בוקר: זה לא מוקש שמישהו שכח ב-1948.

סנ"צ יוסי בוקר: הוא עטוף במגבת, מוסלק.

סנ"צ יוסי בוקר: תפסנו מטען צנור.

נעמי בלומנטל: האם אתם מרגישים תוצאות או תסכול?

סנ"צ יוסי בוקר: אנחנו מרגישים תוצאות טובות מאד.

סנ"צ יוסי בוקר: אנחנו יודעים שיש עוד הרבה מה לעשות, גם בלוד וגם ברמלה, ואנחנו עושים.

סנ"צ יוסי בוקר: אנחנו כל הזמן פועלים, ולמרות זאת אני אומר כנציג המשטרה באזור שאחראי על תחום הסמים וגם על פשיעה אלימה, שיש לנו עוד הרבה מה לעשות.

סנ"צ יוסי בוקר: אני רוצה לענות לתושבי השכונה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני מכיר את השכונה ואת האנשים.

סנ"צ יוסי בוקר: שירתתי שלוש שנים בלוד, זו באמת שכונה נהדרת, לתפארת, ואני יודע במה היא מוקפת ומה הבעיות.

סנ"צ יוסי בוקר: הזכירו את החנות לקרמיקה.

סנ"צ יוסי בוקר: ניסינו להתמודד כמשטרה בכלים הרגילים ביותר – תצפיות, מארבים, מעצרים, קליינטים שקונים סמים.

סנ"צ יוסי בוקר: צריך להבין שיש תיק, שבסופו של דבר נעצר אדם אחד וגם הוא יילך הביתה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני עובד עליו חודשיים עם 100 שוטרים, ויש תיק שאני עובד עליו עם שני שוטרים במשך יום, והוא יהיה טוב.

סנ"צ יוסי בוקר: ניסינו הכל באזור הזה, ולצערנו הרב לא הצלחנו להתמודד עם הבעיה.

סנ"צ יוסי בוקר: זאת אומרת, בעלי הבית – חמיס חמד, איעד חמד ואבו סלוק, תותח בקנה-מידה לא נורמלי – שלושה אלה הם בעצם המנהיגות של הפשיעה בתחום הסמים, וכמו שאמרתי, הסמים מביאים הכל לשכונה שם.

סנ"צ יוסי בוקר: ניסינו להתמודד עם הבעיה בכלים הרגילים ולא הצלחנו.

סנ"צ יוסי בוקר: אם בא יהודה אדרי מאשדוד ומכר סמים, אז אותו תפסנו, את הדגים הקטנים.

סנ"צ יוסי בוקר: חבר-הכנסת בריילובסקי, לא יכולתי לענות לך בצורה מפורטת כדי שתענה לתושבים, אבל היום אני יכול.

סנ"צ יוסי בוקר: אנחנו הפעלנו ארבעה סוכנים – שניים שוטרים ושני החברים שגייסנו, במשך חצי שנה, ובסופו של דבר הצלחנו להפעיל גם אותם.

סנ"צ יוסי בוקר: היום חמיס חמד יושב בכלא עצור עד תום ההליכים.

סנ"צ יוסי בוקר: צריך להגיד מיהו חמיס חמד.

סנ"צ יוסי בוקר: חמיס חמד הוא בעל שלוש-ארבע תחנות סמים, לאו-דווקא התחנה שפועלת אצלכם.

סנ"צ יוסי בוקר: איעד חמד, ביום המבצע יש מה שנקרא אצלנו "עסקת פיצוח" – הוא מכר לסוכנים ונעצר עם 200 גרם קוקאין, שזה 100,000 שקל.

סנ"צ יוסי בוקר: אבו סלוק, שהוא העבריין הבכיר ביותר, היה בזמן הפיצוח בחו"ל.

סנ"צ יוסי בוקר: כרגע הוא בבריחה ברשות הפלשתינית.

סנ"צ יוסי בוקר: אני אומר שני דברים, או שהוא יישאר ברשות הפלשתינית או שהוא יבוא לכאן, יש לו את החבל.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל אני חושב שבגדול משטרת ישראל נתנה פתרון די טוב, למרות שמשטרת ישראל היא לא גוף ביטוח.

סנ"צ יוסי בוקר: זאת אומרת, מחר יכול להיכנס ילד וימכור.

סנ"צ יוסי בוקר: אני אומר דבר פשוט מאד והוא אמיתי: אי-אפשר להצמיד לכל אזרח שוטר.

סנ"צ יוסי בוקר: תושבי לוד משתפים פעולה אתנו – חלקית, לא מספיק.

ז'אנה ויינשטוק: אבל הקמנו משמר אזרחי.

סנ"צ יוסי בוקר: בסדר.

סנ"צ יוסי בוקר: חברי יפרט אחר-כך לגבי המשמר האזרחי.

סנ"צ יוסי בוקר: באשר לצווים מנהליים, הריסות וכו', אני רוצה לומר לכם בצורה הברורה ביותר.

סנ"צ יוסי בוקר: איפה שפעלה תחנת סמים כספומט, ובגדול, פשוט השתלטו על מתחם, שטח אדיר, החווה למשל, דונם שלם תחנת סמים משני כיוונים.

סנ"צ יוסי בוקר: אז לקחנו טרקטורים, ופה הרשות גם סייעה לנו, ואם הנהג של העירייה פחד לנהוג, אז יש לנו שוטר שלפני-כן היה קיבוצניק שופליסט, הוא עלה על הטרקטור וכך הרסנו 12 מתחמים.

סנ"צ יוסי בוקר: איפה שאפשר נתנו כתף בענין הריסת מתחמים, כי הצריף-מתחם מחר יהפוך להיות וילה.

סנ"צ יוסי בוקר: ואף אחד מהם לא אמר: אל תהרוס, זה שלי, כי הוא ידע שהוא ייעצר כבעל התחנה.

סנ"צ יוסי בוקר: דבר שני, וזה החוב שלי למר אלמוזלינו, אבל בעדינות.

סנ"צ יוסי בוקר: עיריית לוד הקימה יחידת אבטחה.

סנ"צ יוסי בוקר: בסדר, זכותם.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל מה לעשות, החבר'ה שלי ישבו וטיפלו בסוחרי סמים בלוד, וחלק מהפעילות שלנו היה צוותי סגירה ביער בן-שמן.

סנ"צ יוסי בוקר: ומה השוטרים שלי רואים?

סנ"צ יוסי בוקר: חלק מאנשי האבטחה של היחידה הארצית תופסים ערבים, ובשבילי הם בני-אדם, תושבי השטחים, מביאים אותם ליער הזה, מכים אותם מכות נמרצות, שודדים וגוזלים את כספם.

סנ"צ יוסי בוקר: ומה לעשות?

סנ"צ יוסי בוקר: השוטרים רואים את זה.

סנ"צ יוסי בוקר: אז בוצעו מעצרים והיחידה הזאת התפרקה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני שמח שהיחידה התפרקה.

ציון אלמוזלינו: זאת היתה מגמה חיובית, על-מנת לעזור ולאפשר למשטרה להמשיך בפעילותה.

ויקטור בריילובסקי: לאחר שמיעת כל הדברים האלה, זה נראה מאד טבעי, במקביל למה שאתם עושים, לבצע צווי הריסה.

ויקטור בריילובסקי: למה לא מבצעים את צווי ההריסה שכבר קיימים?

ויקטור בריילובסקי: שנית, אנחנו קיבלנו מסמך אחד, דו"ח מישיבה, ששם כתוב שהיתה כאילו הנחיה מהשר לביטחון פנים לא לבצע צווי הריסה באזור הזה.

ויקטור בריילובסקי: האם קיים דבר כזה או לא?

סנ"צ יוסי בוקר: אני לא מתחמק מהשאלה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני יכול לענות גם כאזרח וגם כקצין משטרה, אבל יש מפקד תחנה טריטוריאלית.

סנ"צ יוסי בוקר: אמרתי שאני אתייחס לענין בצורה כללית, והוא יתייחס לשאלתך בצורה פרטנית.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

סימון רשקובסקי: אני מבקש להשלים את הדברים.

סימון רשקובסקי: אני נציג השכונה, חבר בוועד אחד הבתים בשכונה.

סימון רשקובסקי: לא מזמן היתה לי אפשרות לצלם סרט במצלמה הפרטית שלי.

סימון רשקובסקי: סגן-ניצב בוקר וסגן-ניצב בן-מאיר, אם אתם מעוניינים לראות איך מוכרים נשק – לא אקדחים, לא כלי נשק קטנים אלא קצת יותר גדול, באופן חופשי, לא מסתירים כלום, בבקשה, אתם תקבלו את הסרט במתנה.

סנ"צ יוסי בוקר: אני אשמח מאד לקבל אותו.

סנ"צ יוסי בוקר: אבל אתה ודאי יודע שאתה נותן לי את הסרט עם עדות של מי שעשה את הסרט.

סנ"צ יוסי בוקר: כי יש לי מספיק קלטות.

סנ"צ יוסי בוקר: אני צריך להכניס עבריין לבית-סוהר עם הסרט הזה.

סנ"צ יוסי בוקר: סרט עם עדות.

סימון רשקובסקי: הם מסתובבים עם קלצ'ניקוב.

סימון רשקובסקי: חבל שזה היה קצת מרחוק.

סימון רשקובסקי: אם הייתי מבין את השפה שלהם הייתי אומר לך מחירים.

סנ"צ יוסי בוקר: אני לא אומר לך שתפסנו את כל כלי הנשק, לא את כל הסמים.

סנ"צ יוסי בוקר: אני יכול להגיד לך שכשה

סנ"צ יוסי בוקר: פעלנו סוכנים בלוד בנושא הסמים, קנינו מעבריינים גם כלי נשק.

סנ"צ יוסי בוקר: לא קנינו הכל.

ויקי בנין: אבל הדבר החשוב ביותר הוא שהאנשים האלה ממשיכים לבנות בתים בלתי-חוקיים, גם ברגע זה.

ויקי בנין: זאת הבעיה.

ז'נה בלוסטוצקי: אני רוצה להוסיף שבבנין מולי מכרו כל הזמן סמים.

ז'נה בלוסטוצקי: כל שנייה, לא כל דקה, היה בא אוטו.

ז'נה בלוסטוצקי: האמת היא שכל השכנים כבר היו חסרי-אונים ואמרו שאף אחד לא יכול לשנות את המצב.

ז'נה בלוסטוצקי: אבל זה השתנה ועכשיו זה איננו.

ז'נה בלוסטוצקי: אבל מה, במשך חג הפסח בנו עוד בנין, ובחנות שהיא כאילו סגורה, מהחלון שלי אני רואה שהם יושבים בפנים וכנראה שהחנות הזאת משמשת למכירת סמים.

ז'נה בלוסטוצקי: אנחנו שלחנו כמה פאקסים ושאלנו למה לא להרוס את זה מייד לפני ששוב תהיה שם תחנת סמים ושוב תהיה עבודה למשטרה.

ז'נה בלוסטוצקי: המשטרה כבר עשתה עבודה, ועבודה נהדרת, וגם אני השקעתי בזה משהו, אבל עושים משהו ושוב ממשיכים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: את השקעת הרבה.

ז'אנה ויינשטוק: לגבי עדות אני רוצה להזכיר לך, ואני בטוחה שאתה גם יודע על המקרה, ויושב פה האיש שניסה פעם אחת לקום נגד ערבי ולמחרת שרפו את המכונית שלו.

ז'אנה ויינשטוק: אחר-כך היה עוד משהו, וגם במכונית השנייה פגעו כדורים, וכו'.

ז'אנה ויינשטוק: דובר כאן על משמר אזרחי שכן הוקם בשכונה אבל אומרים שלא כל-כך הרבה מצטרפים.

ז'אנה ויינשטוק: הענין הוא שאנשים פשוט מפחדים, כי הם כל היום לא בבית, הילדים שלהם לבד בבית.

ז'אנה ויינשטוק: אני יכולה להבין אותם.

סנ"צ יוסי בוקר: אני מבטיח לך שנעשה את שיקול הדעת המתאים בענין הזה.

ז'אנה ויינשטוק: תקחו גם את זה בחשבון, כי הם מייד פועלים חזרה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: תדעו לכם שכל מי שיושב פה היום הוא בסכנה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו רגילים לזה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אבל אנחנו מבקשים מכם רק דבר אחד, שתעזרו לנו.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו לקחנו סיכון.

ז'אנה ויינשטוק: גברתי היושבת-ראש, חשוב לומר שכאשר שרת הקליטה יולי תמיר ביקרה בשכונה שלנו, היא הבטיחה שיהיה לנו שוטר צמוד עם ניידת צמודה בשכונה שלנו.

ז'אנה ויינשטוק: גם סנ"צ בן-מאיר היה בפגישה הזאת.

ז'אנה ויינשטוק: ולא ראינו את השוטר שהובטח לנו.

ז'אנה ויינשטוק: יש לנו שוטר קהילתי שבפעם האחרונה ראינו אותו כשהקמנו את המשמר האזרחי.

ז'אנה ויינשטוק: מאז הוא נמצא, לצערי הרב, רוב הזמן בשכונה אחרת שהיא שכונת האם שלו.

ד"ר לאוניד וינשטיין: רציתי להדגיש רק את הנקודה הזאת שהיא נפרדת מכל הענין של בנייה בלתי-חוקית, אבל בכל זאת.

ד"ר לאוניד וינשטיין: היתה החלטה של השר שלמה בן-עמי ושל שרת הקליטה למערכת נקודתית והעיר לוד נמצאת בתוך הטיפול הנקודתי, להציע לשכונת האקדמאים שוטר קהילתי על-חשבון המשרד לביטחון פנים, ואולי דרך משרד הקליטה, ועדיין לא קיבלנו דבר.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אני מבקש דרכך איך שהוא לבדוק ולעזור לנו בנושא.

נעמי בלומנטל: בסדר גמור.

נעמי בלומנטל: מפקד משטרת לוד, סגן-ניצב מרדכי בן-מאיר, בבקשה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: גברתי היושבת-ראש, קודם-כל את יכולה להיות גאה באנשים שיושבים מולך.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אם אלה הנציגים של העלייה שלנו שאותם אני רואה היום מולי, אז גם אני כמפקד גא בהם, מכמה סיבות.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: בין הוועדים הראשונים שזימנתי אליי היה ועד שכונת האקדמאים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: שם ראיתי את הנכונות שלהם ואת האכפתיות שלהם מאיכות החיים ומכל מה שנעשה, ועקב הבקשה שלהם שיניתי גם את צורת הלחימה הפנימית של התחנה ותרמתי את כל מרצי לטובתם.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: תוך תקופה די קצרה הוקם משמר אזרחי בשכונה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: הם עצמם יוצאים בלילות ושומרים על השכונה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אם הם יוצאים לשמור על השכונה, אני אפקיר אותם?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: במקביל, ראש מפלג הסמים נתן כבר את כל הפרוצדורה של התקיפות של תחנות הסמים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: באזור שלהם נמצאת תחנת הסמים הגדולה ביותר שהיתה בלוד.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: בין הגדולות.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: כמויות אדירות של סמים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לא אלאה אתכם בפרטים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אומר רק שיחידת משטרה עילית לא מטפלת בתחנת סמים, יושבת חמש – שש – עשר – חמש-עשרה דקות והתחנה יורדת.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: האנשים יושבים לילות וימים, ופה נמצאים לפחות שלושה – ארבעה מהתושבים שהבית שלהם הפך להיות בית משטרתי.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני מוריד בפניהם את הכובע.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: הכנסנו לבתיהם מצלמות, מסרטות וידאו, כי אנחנו צריכים ראיות לכאורה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: זה לא שווה שאני אכנס לתוך בית כמו כל מיני אנשים שאומרים, ואני רואה את הפעילות של הסמים, ואלה ראיות לכאורה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: מחר התחנה עובדת.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לכן אני ממש גא בהם.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: הוקמה ועדה בין-משרדית וחבל שאתחיל לספר עכשיו כל מה שהיה בוועדת הפנים של הכנסת.

נעמי בלומנטל: אתה צודק.

נעמי בלומנטל: גם אני חושבת כך.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: הוועדה הזאת צריכה לקבל את כל ההחלטות בנושא הבנייה הבלתי-חוקית.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני רוצה שיהיה ברור, אין במשטרה מדיניות לא להגיש סיוע, ואם מישהו אומר את הדברים האלה הוא מטעה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: המשטרה שוקלת כל צו לגופו של ענין ומאחורי גופו של ענין מסתתרים אלמנטים פליליים, ביטחוניים ואלף ואחד דברים אחרים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: בתקופה האחרונה הרסה משטרת ישראל בעיר לוד כמה וכמה בתים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: היא הגישה סיוע הן לגורמי העירייה והן לגורמים אחרים וביצעה נקודתית - - -

ז'אנה ויינשטון: גם קראוונים של בדואים?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: היא ביצעה נקודתית גם קראוונים של בדואים, שהיו הורסים את גני-אביב.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: בקראוונים האלה מתגוררת חמולה שהגיעה מאזור הדרום ועמדה להתמקם שם.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לא אכנס לפרטים מבחינה מודיעינית מה עמד להתחולל שם, ולכן נקודתית אני כמפקד לא אתן לדברים האלה שיתרחשו, כי מחר בבוקר גני-אביב תהפוך להיות לישוב של נותבים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני חוזר ואומר, במקביל ביצענו צווים והגשנו סיוע למבצעי הצווים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: כל פעם זה נקודתי ולא כללי.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: למה?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: כי ועדת השרים הבין-משרדית צריכה לקבל החלטה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: בלוד יש למעלה מאלף בתים בלתי-חוקיים.

ציון אלמוזלינו: לא, יש כ-800 יחידות דיור שנבנו בבנייה בלתי-חוקית.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להבין.

נעמי בלומנטל: אם יש צו הריסה וצריך לבצע אותו, מה קורה?

נעמי בלומנטל: יש עכשיו הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה.

נעמי בלומנטל: האם מחכים עדיין להחלטה של ועדת שרים?

נעמי בלומנטל: יכול להיות שיש פה מניעים, אולי פוליטיים, אולי אחרים, שזאת גם התחושה של התושבים?

נעמי בלומנטל: האם אתה קיבלת איזו שהיא הנחיה לחכות ולא לבצע?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני לא קיבלתי שום הנחיות לא לבצע ואני לא מקבל שום הנחיות מאף גורם.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני חוזר ואומר, הוראה של מפקד המחוז שלנו כרגע היא שעל כל תחילת בנייה – ויש הבדל בין הרחבת בנייה לבין תחילת בנייה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: באחת ההשגות של הוועדה עומדים לקבל "הלבנה" של אותם בתים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: האם בית X או Y יעמוד בקטגוריה של הלבנה, או כל בית אחר?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: צריכה להתקבל החלטה בוועדה הבין-משרדית מתי מלבינים, למי נותנים אישורים כחוק, ומרגע זה ואילך מה עושים או לא עושים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: הבעיה היא לא בנייה בלתי-חוקית בעיר לוד.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: זו בעיה ארצית.

נעמי בלומנטל: זה ברור.

נעמי בלומנטל: למעשה אתם מחכים כרגע להחלטה של ועדת שרים.

נעמי בלומנטל: נניח שמדובר בשכונה הזאת על ששה מבנים בלתי חוקיים שנגדם הוצאו צווים, אבל כרגע שום צו לא מופעל.

נעמי בלומנטל: הם אחראים לביצוע והם מבקשים את הסיוע שלכם לביצוע ההריסה.

נעמי בלומנטל: ראש הוועדה הקרואה מעוניין בכך, והרי דיברנו אתו.

נעמי בלומנטל: האם יש איזו שהיא הנחיה שאומרת: תחכו עד שוועדת השרים תחליט?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לא.

נעמי בלומנטל: הרי יכול להיות מצב שוועדת השרים תחליט שהבתים האלה חוקיים.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, גם אם הם לא חוקיים הוועדה תחליט שבגלל שהבנין קיים כבר כך וכך זמן, זאת המציאות וילבינו את זה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: יש אפשרות כזאת.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: על-כל-פנים, כל צו שמוגש היום במסגרת החוקית עובר בדיקה של היועצים המשפטיים שלנו, של גורמי העירייה והממשלה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: כל צו נדון לגופו של ענין.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: עכשיו, אם מישהו משתלט על קרקע שלא היתה בה שום בנייה והוא מתחיל להקים שם עמודים, יש סבירות למעלה מגבוהה שאותם גורמים שיגישו בקשה, אנחנו נגיש להם סיוע מיידי לביצוע ההריסה.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אין מדיניות גורפת לא להגיש סיוע.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לנגד עיניי כמפקד בשכונת האקדמאים, בייחוד בשכונת האקדמאים עומדים שני פרמטרים: 1.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: להקנות להם הרגשה של ביטחון עצמי.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: 2.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני חוזר ואומר לכם, אני אשמור על איכות החיים שלכם.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אם אתם דואגים לעצמכם, אני אשמור לכם על איכות החיים.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: הסיורים המשטרתיים מרובים בשכונה שלהם.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: יחידת היש"מ שלנו סיימה רק אתמול פעילות ונתפסו הרבה מאד עצורים – שב"ח – אלה השבויים הבלתי-חוקיים שמגיעים מעבר לגבול ושורצים אצלכם וגורמים להרבה עבירות רכוש.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: העבירות האלה ירדו בצורה די דראסטית, בייחוד בשכונה.

ויקי בנין: מישהי שוב קיבלה סטירת לחי מנער.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אי-אפשר לסגור את השכונה באופן הרמטי.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: אני לא אשים אתכם בעוצר.

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לא נבנה גדרות מסביב לשכונה ונשים זרקורים.

אבשלום וילן: סטירה זו לא עבירת רכוש.

נעמי בלומנטל: לתושבים בשכונה הובטח שוטר מקוף עם ניידת.

נעמי בלומנטל: ידוע לך משהו על כך?

סנ"צ מרדכי בן-מאיר: לא ידוע לי.

נעמי בלומנטל: אנחנו נפנה לשרת הקליטה בענין הזה ונראה מה תהיה תשובתה.

נעמי בלומנטל: רק תתנו לנו את הפרטים המדויקים מה הובטח לכם כדי שנוכל לפנות.

נעמי בלומנטל: דבר נוסף, אנחנו שומעים שמדובר על ששה או שבעה מבנים בלתי-חוקיים שלגביהם יש צווי הריסה.

נעמי בלומנטל: האם הולכים להרוס אותם, או לא?

נעמי בלומנטל: מה המצב?

נעמי בלומנטל: נעזוב לרגע את המסגד.

נעמי בלומנטל: מר אלמוזלינו, בבקשה.

ציון אלמוזלינו: היום לא ניתן לבצע את צווי הריסה מסיבה פשוטה – צריך לחכות לסיום ההליך המשפטי.

ציון אלמוזלינו: צו הריסה מנהלי תקף לשלושים יום מיום מתן התצהיר של מהנדס הוועדה.

ציון אלמוזלינו: שלושים יום כבר עברו מזמן.

ציון אלמוזלינו: עכשיו נכנסנו להליך משפטי וברגע שההליך המשפטי הזה יסתיים, ייקבע מה שייקבע בבית המשפט.

ציון אלמוזלינו: אם בית המשפט יטיל על הנאשם להרוס, נצטרך להיכנס לשטח.

נעמי בלומנטל: מתי אתה צופה שזה יקרה?

ציון אלמוזלינו: פה יש לי שלושה מקרים שעדיין לא ניתן פסק-דין עליהם.

ציון אלמוזלינו: חוץ מהמקרה שהזכרתי, משנת 1996, יש לנו צו הריסה שיפוטי.

ציון אלמוזלינו: יש עוד מבנה שנאטם, וכל היתר נמצאים עדיין בהליך משפטי.

מילה קוברסקי: אני רוצה לשאול את נציג המשטרה ואת נציג העירייה לגבי האוהל מפלסטיק, שכולנו יודעים שיש שם תחנת סמים, גם לזה צריך צו משפטי?

ציון אלמוזלינו: אני מבין את הבעיה שלך, אבל את צריכה להבין את הבעיה שלי.

ציון אלמוזלינו: אנחנו מחויבים לשמור על החוק יותר מאשר הם.

ציון אלמוזלינו: החוק קובע שאוהל בדואי – בנייה.

ציון אלמוזלינו: אפילו אוהל בדואי, וזה לא אוהל בדואי, זו סככה העשויה מעמודי מתכת, הדפנות עשויות חלקן מפירבלגלס וחלקן - - -

נעמי בלומנטל: זאת אומרת שגם שם אתם מחכים לצו הריסה?

ציון אלמוזלינו: אנחנו כבר הוצאנו צו הריסה אחד והוא לא בוצע.

ז'אנה ויינשטוק: סליחה שאני מתפרצת.

ז'אנה ויינשטוק: ברגע שאני שומעת משפט שבכל צו נדון לגופו של ענין, זה כבר נשמע לי מאד חשוד, כי זה בדיוק הפתח לא לעשות לפי החוק.

ז'אנה ויינשטוק: אני חושבת שהחוק צריך להיות לכולם, או כך או כך, אין משהו באמצע.

ד"ר לאוניד וינשטיין: בענין לוד קיבלנו תגבור משטרתי ואנחנו מודים על כך לשר לביטחון פנים.

ד"ר לאוניד וינשטיין: שלושה נושאים נדונו במליאה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: נושא אחד הוא סמים, שכולם היו בעד, אין פה שום פיזור.

ד"ר לאוניד וינשטיין: הנושא השני – ביטחון אישי, גם כאן לא היו מחלוקות.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אבל הנושא העיקרי והחשוב ביותר שלגביו יש מחלוקת הוא הבנייה הבלתי-חוקית, ובנושא הזה מאז, אפילו עם התגבור, לא הרגשנו שום הבדל.

ד"ר לאוניד וינשטיין: המשטרה באמת פועלת בשני הנושאים האלה, אבל בנושא השלישי, בגלל שיש לו כנראה השלכות פוליטיות, ושמענו על כך מכל מיני גורמים, כולל גורמים שקשורים אפילו למשטרה בדרגים הגבוהים, שאמרו לנו בחצי פה:

ד"ר לאוניד וינשטיין: אנחנו בתהליך כזה שאנחנו לא יכולים לקחת סיכון בנושא כל-כך רגיש.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אני רוצה לציין שכנראה כל ממשלה פועלת תחת אותו חוק, ואם היה צו הריסה של בית-משפט במדינה מתוקנת ודמוקרטית החוק הוא מעל הרשות המבצעת.

ד"ר לאוניד וינשטיין: לכן אני לא מבין את זה.

ד"ר לאוניד וינשטיין: אולי אפילו שמעתי דבר כזה, שהיוזמה לעשות ועדה בין-משרדית לנושא בנייה בלתי-חוקית היא דווקא לא לעשות אור ירוק אלא לעשות אור אחר כדי איך שהוא להוסיף קושי בביצוע מה שנדרש לבצע.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לסכם את הדיון, ונתחיל מהקל.

נעמי בלומנטל: בענין שוטר המקוף אנחנו נפנה לשרת הקליטה לגבי ההבטחה שלה.

נעמי בלומנטל: אתם בוודאי תשמחו לקבל עוד שוטר או שוטרת.

נעמי בלומנטל: לגבי ועדת השרים אני מקווה שעם ראש הוועדה הקרואה מר אריה ביבי אפשר יהיה לקדם קצת את הנושאים שקשורים לצווי ההריסה הקיימים, והם אמנם יבוצעו.

נעמי בלומנטל: בענין הזה נפנה לשר לביטחון פנים שלמה בן-עמי.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם נפנה לוועדת שרים ונאמר להם שעלו בישיבה השגות לגבי אי-הריסת מבנים בלתי-חוקיים, כאשר ברקע יש איזו שהיא תחושה, או יותר מתחושה שרוצים אולי לטהר את השרץ, ואני רוצה לשמוע מהם תשובה על כך.

מיכאל נודלמן: מה שכתוב בחוק לא מבוצע.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שאנחנו צריכים לפנות גם ליועץ המשפטי לממשלה ולשאול אותו, אם יש צו הריסה, למה צריכים עוד שיקולים אם לבצע או לא לבצע?

ויקטור בריילובסקי: יש צו הריסה של בית-משפט ובמדינת חוק צריך לבצע אותו.

נעמי בלומנטל: אני מסכימה אתך.

נעמי בלומנטל: אתה בהחלט צודק.

נעמי בלומנטל: אנחנו נפנה גם ליועץ המשפטי לממשלה בעקבות הדברים ששמענו כאן, שיש צווים ואנחנו חושבים שהם נעצרים בשל קיומה של אותה ועדה בין-משרדית.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם נפנה לוועדה הבין-משרדית.

נעמי בלומנטל: כך שאנחנו לא יכולים להיות יותר מדי אנשי בשורה.

נעמי בלומנטל: זה יהיה "לובי" נוסף לכל מה שנעשה.

נעמי בלומנטל: ייתכן שבעקבות הישיבה הזאת ייעשה יותר, וייתכן שלא הרבה דברים יזוזו.

נעמי בלומנטל: אנחנו מצדנו כחברי הכנסת נעשה הכל ונודיע לוועד שלכם על תשובות שנקבל.

נעמי בלומנטל: אני מעריכה שתוך שבועיים – שלושה שבועות נקבל תשובות.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם נהיה יחד אתכם ועם אריה ביבי לראות מה הוא עושה בענין הזה.

נעמי בלומנטל: נעביר לו גם את ההחלטות שהתקבלו כאן ונעביר לו גם העתקים מהמכתבים שהוצאנו.

נעמי בלומנטל: במאמר מוסגר אני רוצה להגיד לכם, במידה ותחליטו אתם כוועד לצאת להפגנה, אני אגיע להפגנה.

ויקטור בריילובסקי: גם זאת אפשרות.

נעמי בלומנטל: גם אנחנו לא נשתוק ולא נשקוט.

נעמי בלומנטל: אנחנו נהיה שותפים שלכם בדרישה שלכם ליישם את החוק ולזכות שלכם לאיכות חיים כמו לכל אזרח במדינת ישראל.

מנחם לויזון: גברתי היושבת-ראש, לידיעתך, הוועדה הבין-משרדית סיימה את עבודתה.

מנחם לויזון: היא יצאה עם המלצות ומסקנות, אבל מי שצריך להחליט בענין אלה השרים.

נעמי בלומנטל: תודה רבה לכם.

נעמי בלומנטל: הישיבה נעולה.

נעמי בלומנטל: - - - - - - - -